Справа № 708/1434/19
Номер провадження № 6/708/32/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині подання головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Журавльова М.В. звернулася до суду з вказаним поданням, зазначивши, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № 59477208 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь держави в розмірі 1679922,36 грн. з примусового виконання постанови Одеської Митниці ДФС № 0517/500000/19 від 10.04.2019 року.

23.07.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Одеської Митниці ДФС № 0517/500000/19 від 10.04.2019 року про стягнення боргу на користь держави в розмірі 1679922,36 грн., де копію постанови направлено боржнику.

Станом на 22.11.2019 року виконавчий документ боржником не виконано та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, останньою не вчинено.

А тому, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішень про стягнення боргу, державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань.

В судове засідання сторони не викликалися згідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, а в матеріалах подання наявне клопотання державного виконавця про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як закріплено в ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільного залишення території України за виконанням обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до норм статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у головного державного виконавця Журавльової М.В. дійсно перебуває виконавче провадження № 59477208 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь держави в розмірі 1679922,36 грн. з примусового виконання постанови Одеської Митниці ДФС № 0517/500000/19 від 10.04.2019 року.

У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 23.07.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Одеської Митниці ДФС № 0517/500000/19 від 10.04.2019 про стягнення боргу в розмірі 1679922,36 грн.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем зроблено запити щодо наявного в боржника нерухомого майна чи доходів, на які можна звернути стягнення, а судячи з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 189932323 від 22.11.2019 року державним виконавцем накладено арешт на належнику боржнику квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, беручи до уваги матеріали справи, суд вважає, що державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження навмисного ухилення боржника від сплати боргу за виконавчим документом, при цьому в поданні відсутнє обґрунтування, в чому ж полягає його умисне невиконання боржником, оскільки в матеріалах подання наявні відомості про накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Так, факт ухилення боржника від виконання свого зобов`язання по сплаті боргу за вимогою Одеської Митниці ДФС державний виконавець у поданні обґрунтовує тим, що боржник ухиляється від виконання вимог про сплату боргу та не вживає заходів щодо їх виконання.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про відкриття відносно неї виконавчого провадження та отримувала повідомлення про виклики до державного виконавця, тому ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї зобов`язань, на думку суду, є недоведеним.

Як зазначалося вище, Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення прав громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачено, що підставою для тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України є його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Разом з тим під ухиленням від виконання боржником своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості, зокрема, наявність майна, грошових коштів тощо і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (роз`яснення Верховного Суду України від 01.02.2013 року).

Сам по собі факт невиконання покладених на боржника зобов`язань не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України, а додані до подання матеріали хоч і свідчать про вчинення виконавцем певних виконавчих дій, але не вказують на свідоме ухилення боржника від виконання покладених на неї обов`язків.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення за наявності доказів свідомого та умисного невиконання боржником покладених на нього зобов`язань.

Крім того, як передбачено ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

На факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням у виконавчому провадженні обов`язків може вказувати невиконання ним зобов`язань, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто, необхідною умовою для застосування такого обмеження є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

При цьому, як зазначалося вище, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково і саме на державного виконавця покладається весь тягар доказування, оскільки подання розглядається негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Отже, зі змісту вищевказаних норм законодавства вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Таким чином, головним державним виконавцем Журавльовою М.В. всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, не надано достатніх належних доказів, які б підтвердили факт того, що боржник, маючи змогу виконати зобов`язання повністю чи частково, свідомо ухиляється від його виконання з неповажних причин.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", ст.,ст. 18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.,ст.10, 81, 89, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Івахненко О.Г.