У Х В А Л А

"06" листопада 2019 р.

м. Київ

справа № 755/17898/19

провадження № 2/755/6693/19

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розміру суми заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розміру суми заборгованості за договором позики.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 2, 3, 4, 6, 8, 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, яка визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, зміст позовної заяви не містить даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивача та аналогічні дані відповідача, якщо такі відомі позивачу.

Крім того, у матеріалах заяви відсутнє підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, зміст позовної заяви не містить відомості щодо орієнтовного розрахунку суми судових витрат, в тому числі оплати з надання правничої допомоги, які позивач понесла та/або які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем підлягає до уточнення спосіб захисту порушеного права.

Так, згідно даних автоматизованої системи документообігу суду ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року у справі № 755/13795/19 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики від 15.01.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 22, договору про внесення змін та доповнень до договору позики від 06 серпня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1601, договору про внесення змін та доповнень до договору позики від 26 серпня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1502, іпотечного договору від 15 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 23.

Разом з тим, у даному провадженні позивач також звертається з позовом до ОСОБА_2 однак із вимогами про визначення боргу за вищезазначеним договором від 15.01.2013 року № 22.

Таким чином, позивач звернулась до Дніпровського районного суду з двома взаємовиключними вимогами: про визнання недійсним договору та про визначення за цим договором суми боргу, тому не зрозумілим є факт того, чи позивач вважає наявною з її боку заборгованість, чи вважає недійсним договір, за яким ця заборгованість рахується.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про визначення судом заборгованості, яка залишилась не сплаченою позивачем згідно умов Договору, позивачем у позовній заяві не зазначено, якою нормою діючого цивільного законодавства чи будь-якого іншого законодавства уповноважено суд нараховувати боржнику заборгованість за договором та/або встановлювати факт наявності заборгованості у тій чи іншій сумі.

Таким чином, на виконання вимог даної ухвали суду позивачем має бути визначено чи Договір позики є недійсним чи це договір дійсний та з її боку наявна заборгованість. А також позивачем має бути уточнено спосіб захисту порушеного права у даному провадженні, оскільки суд не встановлює факт заборгованості, не являється уповноваженим органом на встановлення такого факту.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Разом з тим, зміст позовної заяви не містить зазначення позивачем про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та власноручно посвідчено позивачем, що також є порушенням п. 8 ч. 2 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розміру суми заборгованості за договором позики - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: