ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/942/18

провадження № 22-ц/4809/274/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий: Дьомич Л.М. (суддя доповідач)

судді - Кіселик С.А.; Карпенко О.Л.

за участю секретаря: Кравченко Я.С.

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», представник - Науменко В.В.;

відповідач: - ОСОБА_2, (представник ОСОБА_3)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2018 року у складі судді: Гарбуз О.А. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень сторін

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000,00 грн. станом на 28.02.2018, яка складається з 17 562,87 грн. заборгованості за кредитом, 99 437,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Обґрунтовуючи позов, сторона зазначила, що позичальник неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання за договором про надання банківських послуг, укладеним шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, які розміщені на сайті банку. Оскільки за відповідачем рахується заборгованість за договором в розмірі 117 000,00 грн., в суд звернулися за захистом порушеного права. Згідно з відзивом на позовну заяву від 09.07.2018 ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що не підписувала Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» від 17.05.2013, саме яка додана позивачем до позову; інформація в анкеті щодо дати її народження та місця проживання не відповідає дійсності, також відсутнє зазначення ідентифікаційного номера. Наполягає, що Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не є належним доказом та складовою частиною договору, оскільки вони нею не підписані; акцентує увагу суду на невідповідність обставин, викладених Банком у позовній заяві, наданим до суду доказам. Також просить застосувати загальний і спеціальний строки позовної давності (том 1, а.с. 53-55).08.08.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому вказує на те, що підписавши заяву споживач зобов'язався виконувати Умови та правила надання банківських послуг, враховуючи тарифи банку, що не суперечить вимогам законодавства. ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт, яким вона користувалася, отримуючи кошти через банкомат та здійснюючи розрахунки через термінали в касах магазинів. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів виходить, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Банк стверджує, що відсутність в матеріалах справи оригіналів договорів не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, що свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Позивач вважає безпідставним посилання відповідача на положення Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки його дія не поширюється на спірні правовідносини. Звернення до суду відбулось в межах встановленого законом строку позовної давності (том 1, а.с. 84-98).

06.09.2018 Банк подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву № б/н від 13.04.2011 та отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (том 1, а.с. 135-138). Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів, в межах ліміту.

ОСОБА_2 у відповіді від 21.09.2018 на уточнену позовну заяву наполягає на тому, що до суду не надано належних доказів існування між сторонами договірних відносин та, відповідно, її кредитних зобов'язань перед позивачем ( том 1, а.с. 153-155).

На що Банк у відповіді 12.10.2018 наполягає на презумпції правомірності укладеного між сторонами правочину та стверджує, що не спростовані докази підтвердження виниклого зобов'язання, наявної заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі (том 1, а.с. 163-178).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.10.2018 у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем до позовної заяви було додано підписану ОСОБА_2 анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» від 17.05.2013, а до уточнених позовних вимог - підписану анкету-заяву Приватбанку. Суд вказує, що заява від 17.05.2013 не містить чіткого зазначення банківських послуг, які відповідач оформила на своє ім'я, та номеру платіжної карти. Під час розгляду справи не представлені переконливі докази, що саме ця картка видавалася відповідачу і що саме з цією карткою остання фотографувалась.

З урахуванням того, що на вимогу суду Банк не надав оригіналу укладеного між сторонами кредитного договору і належним чином завіреної виписки з особового рахунку відповідача, беручи до уваги заперечення відповідача щодо підписання нею будь-якої анкети-заяви, а також невідповідність розрахунку заборгованості вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами укладення між сторонами кредитного договору, а відтак кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

За викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, як необґрунтоване та винесене з порушенням діючого законодавства, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач зазначає, що наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач отримала картку банку із встановленим на ній кредитним лімітом, користувалася кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості, отримувала кредитну карту з новим строком дії шляхом приєднання до раніше відкритого рахунку.

Виходячи з презумпції правомірності правочину, посилаючись на практику Верховного Суду та вимоги чинного законодавства, позивач вважає доведеними факти виникнення та неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, що виникли на підставі підписаної ОСОБА_2 анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

На підставі викладеного, позивач стверджує, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від виконання договірних зобов'язань.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.10.2018; встановлено строк для подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що в силу Цивільного процесуального кодексу України, не становить перешкоди для розгляду.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, вона та її представник про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (том 2, а.с. 42-43).

Частиною 2 ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішення єдиного акціонера) від 21.05.2018 № 519, було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»). АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (том 1, а.с. 239-241).

13.04.2011 ОСОБА_2 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПриватБанку. За змістом зазначеної анкети - заяви відповідач підтверджує, що заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена в письмовому вигляді і погоджується з його умовами. Відповідач зобов'язалась виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись із змінами до них на сайті ПриватБанку (а.с. том 1, а.с. 142).

Правильність і достовірність інформації щодо відповідача (дата народження, індивідуальний податковий номер, серія та номер паспорта, адреси реєстрації та фактичного місця проживання) перевірені повноважною особою банківської установи, а також проведено ідентифікацію клієнта, що підтверджується підписом працівника банку на анкеті-заяві.

На підставі заяви-анкети відповідача, банком було оформлено на її ім'я картку «Універсальна» з кредитним лімітом у 8000,00 грн. та ознайомлено з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_2 на відповідній довідці Банку від 13.04.2011року (том 2, а.с. 27).

Зазначеним додатково підтверджується наявність письмового погодження ОСОБА_2 на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за базовою ставкою 2,5% в місяць.

Як свідчать наявні в матеріалах справи довідки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 згідно з кредитним договором б/н від 13.04.2011 отримала картку за № НОМЕР_1. В подальшому, у зв'язку із закінченням терміну дії попередньої картки, відповідачу було видано картку № НОМЕР_2 та після закінчення терміну її дії - картку № НОМЕР_3 з встановленим терміном дії до одинадцятого місяця 2017 року (том 1, а.с. 111; том 2, а.с. 2).

Матеріали, які надавались Банком до судів першої та апеляційної інстанцій містять фото відповідача з продуктом (кредитними картками) банку, які їй видавались на підставі договору б/н від 13.04.2011 (том 1, а.с. 210-212, том 2, а.с. 28-32).

З наявних у справі матеріалів також вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості (том 1, а.с. 99-109, 139-141, 213-225).

Однак, за доводами позивача, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 28.02.2018 за позичальником рахується заборгованість у розмірі 117 000,00 грн., яка складається з 17 562,87 грн. заборгованості за кредитом, 99 437,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підписавши 13.04.2011 анкету-заяву ПриватБанку, ОСОБА_2 дала свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена.

Особливістю договору приєднання є саме те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Колегія суддів звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору.

Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий порядок укладення кредитних договорів не узгоджується з визначеними чинним законодавством правилами укладення письмових правочинів.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 06.02.2018 № 755/2720/16-ц, від 07.03.2019 № 755/18246/15-ц від 21.03.2018 № 441/569/17.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач не тільки виявив бажання отримати кредитні кошти, а й підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надала, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Тому висновок суду першої інстанції щодо непогодження сторонами переліку банківських послуг, які надаються позивачем на підставі договору, не відповідає встановленим обставинам справи.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини, підтверджені належними у справі доказами, вказують на те, що 13.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який виконувався сторонами.

Зазначене підтверджується копією анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та привал надання банківських послуг (том 1, а.с. 142), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки (том 2, а.с. 27), банківськими виписками з рахунку відповідача (том 1, а.с. 99-109, 213-225), розрахунком заборгованості (том 1, а.с. 133-141), а також ідентифікацією відповідача, яка проводилась працівниками банку шляхом фотографування клієнта під час видачі їй кредитних карток (том 2, а.с. 28-32).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, жодні докази для суду не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Однак, судом першої інстанції вказаних вимог процесуального закону не дотримано, обставини виконання відповідачем умов договору та докази на їх підтвердження безпідставно не взято до уваги.

Натомість, суд виходив з того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини, на підставі доводів відповідача, згідно яких категорично заперечується факт укладення будь-яких угод з Банком.

При цьому, колегією суддів береться до уваги, що ОСОБА_2 не надано, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували такі доводи. Більш того, заперечення відповідача щодо змісту довідки та неналежності підпису в ній, фактично стосувались анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» від 17.05.2013, яка не стосується обставин даної справи і відносин між сторонами та фактично надана до суду помилково, оскільки не є підставою пред'явленого позову, про що позивачем подано до суду відповідні уточнення (том 1, а.с. 135-138).

Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо відсутності договірних відносин та вважаючи їх обґрунтованими, для суду першої інстанції визначальним було те, що позивачем на вимогу не надано оригіналу Анкети-заяви від 13.04.2011 року.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями. Неподання позивачем оригіналу анкети - заяви від 13.04.2011 не може бути підставою для висновку про відсутність договірних відносин між сторонами.

Так, позивачем повідомлено суд, що надати оригінал анкети-заяви від 13.04.2011 не вбачається можливим, оскільки оригінал документу в архівах банку не виявлений (том 1, а.с. 77).

Разом з тим, до матеріалів справи долучено скановану копію анкети-заяви від 13.04.2011, яка зберігається в електронній базі АТ КБ «Приватбанк» для формування та зберігання кредитної історії клієнта.

Оскільки копія анкети-заяви в електронній формі створена банком з оригіналу документа, у колегії суддів відсутні сумніви щодо належності такого доказу.

Не заслуговують на увагу також висновки суду першої інстанції про відсутність первинних документів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, оскільки таким первинним документом є наявна в матеріалах справи банківська виписка.

Таким чином, висновок про відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, які виникли у зв'язку з підписанням ОСОБА_2 анкети-заяви від 13.04.2011 колегія суддів визнає необґрунтованим та безпідставним.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується виконання банком взятих на себе зобов'язань за договором в повному обсязі.

Однак, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка згідно з оновленим розрахунком банку станом на 28.02.2018 складається з 17 562,87 грн. заборгованості за кредитом та 99437,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Даний розрахунок здійснений з врахуванням строку дії банківської карточки та первинної відсоткової ставки - 30%.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості на відповідність його умовам договору та фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про існування за ОСОБА_2 основної заборгованості за договором, розмір якої становить 17 562,87 грн.

Здійснюючи нарахування відсотків за користування кредитом позивачем першочергово не враховано, що термін дії кредитної картки відповідача закінчився в останній день листопада місяця 2017 року, тобто 30.11.2017.

Враховуючи наведене, сума відсотків, яка підлягає сплаті відповідачем, має бути розрахована за період з 23.04.2015 по 30.11.2017 та складає 13 727,90 грн. Розрахунок Банку здійснений з дати вимоги зазначеної в позові 23.04.2018 р., враховуючи передбачений законом трирічний строк звернення до суду ст.ст. 256, 257 ЦК. А також за первинною відсотковою ставкою.

Отже, в частині стягнення відсотків за користування кредитом вимоги банку підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порядку ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, розгляду колегією суддів підлягає заявлена відповідачем заява про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1 ст.261 вказаного Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячний платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Строк дії картки, наданої за вказаним договором № НОМЕР_3 становить до 30 листопада 2017 року, відсотки до стягнення визначаються в межах трирічного строку з часу подачі вимоги до суду, позов датований 23.04.2018 р.

У зв'язку з тим, що вимоги про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) банком у даній справі не пред'являлися, не підлягає задоволенню заява відповідача в частині застосування строку спеціальної позовної давності.

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призводить до скасування судового рішення з ухваленням нового, в порядку ст. 376 ЦПК України, за яким позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2018 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н у розмірі 31 290,77 грн., з яких: 17 562,87 грн. - заборгованість за кредитом, 13 727,90 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 189,35грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: