Справа № 209/649/18
Провадження № 2/209/595/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 липня 2011 року в розмірі 27689,26 грн., яка складається з наступного: 5948,56 грн. тіло кредиту, 11964,30 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7981,67 грн. нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1294,73 грн. - штраф (процентна складова), а також сплачений судовий збір.

На обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у в звязку з чим підписав заяву б/н від 06 липня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт, як це вказано у п. 1.1.1.63 договору, це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет/смс-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, і клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «ОСОБА_4 банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача повністю підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. ОСОБА_4 п. 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. ОСОБА_4 п. 1.1.7.43 договору, його дія припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення заборгованості.

В порушення умов кредитного договору та законодавства України, ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань відповідач станом на 19 грудня 2017 року має заборгованість в сумі 27689,26 грн., яка складається з наступного: 5948,56 грн. тіло кредиту, 11964,30 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7981,67 грн. нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1294,73 грн. - штраф (процентна складова).

15 червня 2018 року у справі було ухвалено заочне рішення, яке було скасоване ухвалою суду від 28 січня 2019 року, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

01 лютого 2019 року відповідач через канцелярію суду надав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому, посилаючись на ст. 549, ч.3 ст. 551 ЦК України, просить зменшити розмір пені та штрафів за кредитним договором на 90 відсотків, а саме: з 9776,40 грн. до 977, 64 грн. Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що банк не надав суду доказів, що підтверджують розмір збитків, завданих банку неналежним виконанням ним своїх зобовязань. Також наявні обставини, які мають істотне значення, і які підтверджують ненавмисний характер невиконання ним своїх зобовязань перед позивачем, а саме: заборгованість тілом кредиту є незначною і становить 5948,56 грн., розмір нарахованих відсотків становить 11964,340 грн., а розмір нарахованих штрафних санкцій разом з пенею становить 9776,40 грн., тобто перевищує тіло кредиту. ОСОБА_4 розрахунку заборгованості відповідач постійно здійснював погашення кредиту, а заборгованість виникла у звязку з тим, що у листопаді 2015 року його, як співробітника Національної поліції України, було залучено до безпосередньої участі в АТО. 01 серпня 2016 року він був звільнений зі служби у звязку із хворобою, оскільки він переніс постінфарктний кардіосклероз, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 01 серпня 2016 року № 172. Вказані життєві обставини відобразилися на матеріальному стані його сімї. Відповідач не заперечує проти розміру заборгованості за тілом кредиту та за нарахованими відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача. Отже, позивач зможе отримати ці грошові кошти і не буде мати збитків. Посилаючись на ст. 22 ЦК України, вважає, що позивач взагалі не зазначив збитків.

04 березня 2019 року представник позивача через канцелярію суду надав відповідь на клопотання відповідача, де зазначив, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою дієздатною особою, чим підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та ОСОБА_4 складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості. Укладаючи договір, відповідач не ставив під сумнів розумність та справедливість його умов, навпаки, сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватися. При укладені договору сторони досягли згоди щодо його умов, відповідно до ст. 638 ЦК України, і таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні договору. Посилаючись на ст. 11, ст. 549, ч.3 ст. 551 ЦК України, судову практику Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2010 р.), п. 27 постанови ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», вважає, що за відсутності клопотання відповідача, суд за власною ініціативою не мав права зменшити розмір неустойки. Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Відповідач не надав доказів його важкого фінансового становища з моменту першого прострочення ним сплати кредитних коштів. Вважає, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник позивач у вступному слові стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також пояснив суду, що він не заперечує проти зменшення суми неустойки до розміру тіла кредиту, враховуючи матеріальний стан відповідача та загальну суму заборгованості за тілом кредиту і нарахованими відсотками.

Представник відповідача в судовому засіданні стисло виклав зміст та підстави заперечень проти позовних вимог та надав пояснення про те, що відповідач визнає позов в частині розміру заборгованості за тілом кредиту та за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, але просить зменшити розмір неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи його матеріальний стан та те, що позивачу не було завдано матеріальних збитків, оскільки за рахунок відсотків позивач отримує доходи. Відповідач в листопаді та грудні 2016 року приймав участь в АТО. 01 серпня 2016 року переніс постінфарктний кардіосклероз, в звязку з чим був звільнений зі служби в поліції, що підтверджується свідоцтвом про хворобу. Із вказаного часу після хвороби та звільнення відповідач не працює, не має доходів, заходиться у тяжкому матеріальному становищі, тому він не міг в повному обсязі та своєчасно погашати заборгованість за кредитом.

Вислухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 06 липня 2011 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір (а.с. 13-29).

Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг було передбачено, що позичальник надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який моменту змінити (зменшити, збільшити або анулювали) кредитний ліміт, а підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

ОСОБА_4 пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором; у разі невиконання зобовязань на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

ОСОБА_4 п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з його рахунків, у разі настання термінів платежів по іншим його договорам в розмірах, визначених цими договорами.

На підставі п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку списувати з будь-якого його рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, у томі числі й мінімального обовязкового платежу, якщо мінімальний обовязковий платіж вказаний у заяві клієнта та і памятці клієнта.

При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, відповідач зобовязався, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами банку. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни. ОСОБА_4 обслуговування кредитних карт «Універсальна», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань складає 500 грн. + 5% від заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Як вбачається із наданої представником позивача довідки від 06 лютого 2019 року (а.с. 98), відповідач ОСОБА_3, згідно кредитного договору б/н від 06 липня 2011 року, отримав картки № 4149 4377 0776 54168, № 4149 6054 1068 4963, № 5168 7556 0958 0416, № 5168 7555 2124 4869 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця листопада 2019 року.

Відповідач користувався кредитними коштами, отримував їх через банкомати, частково сплачував заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою по картковому рахунку (99-104), де відображена інформація про суму наданого кредиту, про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача та про всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції, чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

ОСОБА_4 наданого позивачем розрахунку заборгованості, який перевірений судом (а.с. 9-12), станом на 19 грудня 2017 року прострочена заборгованість ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 06 липня 2011 року становить 27689,26 грн., яка складається з наступного: 5948,56 грн. тіло кредиту, 11964,30 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7981,67 грн. нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1294,73 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_4 ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5948,56 грн. та за відсотки за користування кредитом в розмірі 11964,30 грн.

У статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

ОСОБА_4 ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За порушення зобов'язань позивач, на підставі п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, просить стягнути з відповідача нараховану пеню в розмірі 7981,67 грн. та, на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1294,73 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки (пені та штрафів), вважаючи, що в разі стягнення з нього тіла кредиту та нарахованих процентів, банк не зазнає жодних збитків. Крім того, при вирішенні питання про стягнення неустойки просить врахувати його скрутне матеріальне становище, яке виникло через його хворобу, оскільки у листопаді 2015 року він, як працівник поліції, приймав участь в антитерористичній операції, у серпні 2016 року переніс постінфарктний кардіосклероз, в звязку з чим був звільнений зі служби, і в теперішній час не працює.

ОСОБА_4 ч. 1, 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що розмір неустойки (пені та штрафів), яку позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобовязань за кредитним договором необхідно зменшити до 2000,00 грн., оскільки з урахуванням процентів за користування кредитом, які сплачені та підлягають стягненню з відповідача, розмір неустойки перевищує можливий розмір збитків, завданих позивачу невиконанням зобовязань відповідачем за кредитним договором.

Крім того при визначенні розміру неустойки (пені та штрафів), яка підлягає стягненню, суд також враховує те, що ОСОБА_3 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції (а.с. 71), визнаний учасником бойових дій (а.с. 75), згідно лікарського свідоцтва про хворобу № 712 від 01 серпня 2016 року (а.с. 73), страждає на постінфарктний кардіосклероз, і через вказану хворобу з 02 серпня 2016 року був звільнений зі служби в Національній поліції України (а.с. 74). В теперішній час відповідач не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 70), та знаходиться у тяжкому матеріальному стані.

Таким чином. Суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі в розмірі 19912,86 грн., яка складається з наступного: 5948,56 грн. - тіло кредиту, 11964,30 грн. - відсотки за користування кредитом, 2000,00 грн. неустойка, яка складається із пені та штрафів

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним договором б/н від 06 липня 2011 року в розмірі 19912,86 грн. , яка складається з наступного: 5948,56 грн. - тіло кредиту, 11964,30 грн. - відсотки за користування кредитом, 2000,00 грн. - неустойка, яка складається із пені та штрафів, а також 1267,15 грн. сплаченого судового збору, а всього 21180,01 грн. ( двадцять одна тисяча сто вісімдесят грн. 01 коп.).

Повне рішення складено 22 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.