Справа № 313/1161/18
Провадження № 2/313/85/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі : головуючого судді: Кравцова С.О. при секретарі судового засідання: Василенко Л.В. за участю позивача ОСОБА_1 її представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, житловим будинком № 24а по вул. Миру в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області..

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 24а по вул. Миру в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 28.02.2002 року зареєстроване в реєстрі № 614 (оригінал свідоцтва наявний у позивача).

27.09.2007 року відповідача було зареєстровано у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, смт. Веселе, вул. Миру, 24а.

Відповідач по справі є її рідним братом та мешкав разом з нею до 2014 року.

У 2014 році відповідач забрав свої речі і залишив житловий будинок у якому був зареєстрований та поїхав у невідомому напрямку його місце перебування на цей час їй не відомо.

З того часу і по теперішній час відповідач у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований, але не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 24.07.2018 року № 477 та довідкою депутата окр. № 18 Веселівської ОТГ ОСОБА_5 від 30.07.2018 року (оригінали довідок наявні у позивача).

Ніякого майна відповідача в житловому будинку не залишилось, він не оплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат на утримання будинку.

Вважає що сам факт реєстрації відповідача в належному їй на праві приватної власності житловому будинку порушує її права як власника та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, крім того виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об'єктивно порушуються її права, крім того реєстрація відповідача за даною адресою позбавляє останню права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Дані обставини вона має намір підтвердити показами свідків. ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 та відповідними документами.

Посилаючись на законодавчу базу, а саме ст..41 Конституції України, ч.1 ст. 317,319, ч.2 ст.321 ч.2 ст.405 ЦК України , ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. 72 на ст. 64 ЖК України трактує, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма травами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Оскільки відповідач у спірному житловому будинку не проживає з 2014 року по теперішній час, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймає участь у спільному побуті, та в житловому будинку не залишилось його речей, він вважається таким, що втратив право користування ним так вважає позивач.

Заходи досудового врегулювання спору не проводились, оскільки вони не передбачені чинним законодавством.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Доповнили в судовому засіданні те, що їй стало відомо, що відповідач починаючи з 2014 року та в теперішній час перебуває в Російській Федерації на заробітках. При тимчасових поверненнях проживає разом зі своєю сімєю в смт. Веселе по вул. Григорія Сковороди 3/2 Веселівського району Запорізької області. ні разу до неї не приходив, не телефонував, не спілкувався, що можуть підтвердити сусіди та рідні.

Представник відповідача з позовними вимогами позивача не згоден. Відповідно до письмових заперечень зазначає що, звертаючись до суду позивач жодним належним та допустимим доказом не довів та не знаходять свого підтвердження фактичні обставини викладені у позовній заяві, а саме, позивачем не надано до суду доказів якими б підтверджувалось наявність порушеного права на реалізацію позивачем свого права власності на житловий будинок, зокрема письмової відмови компетентного органу у наданні субсидії, відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії тощо, що є наслідком її державної реєстрації.

Вважає, що в матеріалах цивільної справи наявна довідка депутата окр. № 18 Веселівської ОТГ ОСОБА_5, з якої вбачається, що він не проживає за вказаною адресою з 2014 року та яка складена зі слів позивача.

Матеріали цивільної справи не містять доказів, окрім вказаної довідки, що він дійсно постійно не проживає за вказаною адресою понад один рік. Зокрема, позивачем не доведено, що у 2014 році відповідач вибув з даного житлового будинку разом із своїми речами, щоб в свою чергу вказувало на відсутність у нього наміру на подальше проживання у ньому. На його думку, такими належним та допустимим доказом є акт обстеження приміщення житлового будинку у якому було б встановлено відсутність або наявність його особистих речей.

Зазначає, що сама по собі державна реєстрація фізичної особи не є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні власником своїм майно, а саме в отриманні соціальних пільг, зокрема субсидії та не може взагалі розцінюватися, як самостійна підстава для обґрунтування порушеного права, звертаючись до суду з даним позовом.

З огляду на викладене позивач не довела суду про наявність порушеного відповідачем права і інтересу позивача які підлягають захисту у судовому порядку.

Щодо застосування позивачем до спірних правовідносин положень ст.405 ЦК України: то представник відповідача трактує,що відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частина 2 ст. 405 Цивільного кодексу України визначає умови втрати права користування жилим приміщенням членами сімї власника такого приміщення за умов відсутності такого члена сімї власника без поважних причин понад один рік за умови відсутності домовленості між власником житла та членом його сімї або законом.

Отже, якщо член сімї власника житла був відсутній менше одного року в житловому приміщенні, або був відсутній понад один рік з поважних причин (строкова служба, догляд за батьками, тривале відрядження, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), або якщо між власником та членом сімї є домовленість про користування певним майном власника, яка затверджена у встановленому законом порядку, суд може відмовити власнику житла у визнанні особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. (Узагальнення судової практики розгляду справ щодо втрати особою права користування житлом, на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України)

Як зазначає представник відповідача,що відповідач не має можливості реалізувати своє право на подальше проживання у вказаному будинку внаслідок неправомірної поведінки позивача, яка не погоджуючи з останнім, самовільно змінила вхідні замки, у звязку із чим він не має змоги потрапити до будинку та змушений був залишити в ньому власні речі. Дані обставини він має намір підтвердити показами свідків.

Про перебування даної цивільної справи на розгляді у Веселівському районному суді Запорізької області йому стало випадково відомо з телефонної розмови з членами своєї родини, у звязку із чим 31 жовтня 2018 року на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень http://reYestr.court.gov.ua/Review/75804515. відповідач ознайомився з ухвалою про відкриття провадження по справі від 07.08.2018 року.

Враховуючи те, що з вказаною ухвалою він ознайомився 31.10.2018 року на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/Review/75804515, та проте поштою йому її вручено не було, то пятнадцятиденний строк на надання відзиву на позовну заяву повинен відраховуватися від дати ознайомлення ним зі змістом ухвали про відкриття провадження по справі, тобто з 31.10.2018 року.

В судовому засіданні представник відповідача просить суд. у задоволенні позовної заяви відмови у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, допитавши свідків, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є власником житлового будинку № 24а по вул. Миру в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 28.02.2002 року зареєстроване в реєстрі № 614 (оригінал свідоцтва наявний у позивача).

27.09.2007 року відповідача було зареєстровано у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, смт. Веселе, вул. Миру, 24а.

Відповідач по справі є її рідним братом та мешкав разом з нею до 2014 року.

У 2014 році відповідач забрав свої речі і залишив житловий будинок у якому був зареєстрований та поїхав у невідомому мені напрямку його місце перебування їй не відомо до фактичного розгляду зазначеної справи.

З того часу і по теперішній час відповідач у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований, але не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 24.07.2018 року № 477 та довідкою депутата Окр. № 18 Веселівської ОТГ ОСОБА_5 від 30.07.2018 року (оригінали довідок наявні у позивача). Актом обстеження матеріально побутових умов малозабезпеченої сімї для надання житлової субсидії від 24.11. 2015 року складений Веселівською селищною радою ,ні якого майна відповідача в житловому будинку не залишилось, він не оплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат на утримання майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оскільки відповідач у спірному житловому будинку не проживає з 2014 року по теперішній час, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймає участь у спільному побуті, та в житловому будинку не залишилось його речей, він вважається таким, що втратив право користування ним.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частина 2 ст. 405 Цивільного кодексу України визначає умови втрати права користування жилим приміщенням членами сімї власника такого приміщення за умов відсутності такого члена сімї власника без поважних причин понад один рік за умови відсутності домовленості між власником житла та членом його сімї або законом.

Відповідно до п.9 та п. 10 «Положення про порядок призначення житлових субсидій» затверджене постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 (з наступними змінами та доповненнями) до складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Для розрахунку житлової субсидії враховуються доходи членів домогосподарства, членів сімї особи із складу домогосподарства, зазначених у пункті 9 цього Положення, які досягай 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.

Отже для отримання житлової субсидії позивачеві необхідно надати до відповідних органів відомості щодо доходів відповідача, які будуть враховуватись для отримання житлової субсидії. Оскільки позивачеві на не відоме місце мешкання відповідача та у неї відсутній з ним будь-який звязок вона не може надати вищевказаних даних до відповідних органів та отримати житлову субсидію крім того його доходи також будуть враховуватись при нарахуванні житлової субсидії так як відповідач зареєстрований у належному їй житловому будинку, але відповідач не мешкає за місцем своєї реєстрації та не сплачує будь-яких комунальних платежів та не несе будь-яких витрат на утримання житлового будинку.

Фактичне місце проживання та перебування відповідача ОСОБА_4. позивачу не відомо. Зі слів представника відповідача так їх свідків як збоку позивача так і збоку відповідача перебуває в Росії на заробітках. Факт не проживання відповідача у належному їй на праві приватної власності житловому будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 24.07.2018 року № 477 та довідкою депутата Окр. № 18 Веселівської ОТГ ОСОБА_5 від 30.07.2018 року (оригінали довідок наявні у позивача). Свідки з боку відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_10 підтвердили факт не проживання відповідача в будинку позивача значний час. Останній перебуває на заробітках в Росії в місті Москва з 2014 року, при короткочасних поверненнях проживає з своєю сімєю за адресою смт Веселе вул. Г.Сковороди 3/2.

Судом встановлено, що ніяких сварок сторонами не виникало, замки на будинку позивач не змінювала, та в 2014 році відповідач забрав усі свої речі та поїхав. Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, На цей час у відповідача наявні ключі від будинку позивача.

Відповідач ніколи та ніс ніяких витрат на утримання будинку.

Сам факт реєстрації відповідачки в належному їй на праві приватної власності житловому будинку порушує її права позивача, та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження майном, крім того виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, оскільки реєстрація відповідача в належному їй на праві приватної власності житловому будинку позбавляє останню можливість оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, тому вона змушена звернутися за захистом до суду.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між позивачем та відповідачкою по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались крім того відповідач не мешкає у вказаному житловому будинку починаючи з 2014 року., хоча він є членом сімї позивачки рідним братом, його реєстрація у належному житловому будинку перешкоджає позивачу користуватись та володіти будинком, чим порушує її права як власника.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного, керуючись cт. ст. 10,12,209, 229, 259,260 284-287 ЦПК України, ст. 64 72, 156 ЖК України, cт. ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуванням житловим будинком № 24а по вул. Миру, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на даний час через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня вручення(отримання) повного рішення суду до Запорізького апеляційного суду, якщо учасник процесу був відсутній при оголошені повного тексту рішення суду.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_12