Справа № 365/35/19
Номер провадження: 2/365/95/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2019 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача, відповідача ОСОБА_2 та чоловік третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом. Позивач та відповідач належну їм спадщину за заповітом у встановленому законом порядку прийняли та їх спадкові права ніким не оспорюються. Третя особа ОСОБА_3 на спадщину не претендує. ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, яка розташована за вищевказаною адресою. Спірний житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_5 за заповітом, посвідченим Малосупоївською сільською радою Згурівського району Київської області від 10 січня 2007 року, зареєстрованому в реєстрі за № 01, ОСОБА_5 заповів позивачу. Позивач спадщину прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв"язку із ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. За життя ОСОБА_5 правовстановлюючий документ, зокрема свідоцтво про право власності на житловий будинок не отримав. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спірний житловий будинок та не стягувати з відповідача судові витрати.

В підготовче судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа ОСОБА_3 направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд визнав можливим розглядати справу без учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоводення позову, враховуючи визнання позову відповідачем та наявність для того законних підстав.

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_5 фактично на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1. Житловий будинок побудований у 1958 році. Свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ він не отримував, право власності у встановленому законом порядку не зареєстрував, що встановлено з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.15-19), копії довідки-характеристики житлового будинку (а.с.20), довідки Малосупоївської сільської ради № 92 від 21.06.2018 року (а.с.12), довідки (витягу з погоподарської книги) № 94 від 21.06.2018 року (а.с.13), копії повідомлення КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» про відсутність інформації про реєстрацію права власності (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим Малосупоївською сільською радою Згурівського району Київської області від 10 січня 2007 року, зареєстрованому в реєстрі за № 01. До складу спадщини за заповітом входить спірний житловий будинок. Спадкоємцями померлого за заповітом в рівних частинах є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 Між спадкоємцями було укладено договір про розподіл спадщини, відповідно до якого кожному з позивачів визначене конкретне майно у спадок. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв та його спадкові права ніким не оспорюються. На ім'я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1. На підставі вищезазначеного свідоцтва позивач здійснив реєстрацію права власності на успадковану земельну ділянку. Відповідач ОСОБА_2 спадщину теж у встановленому законом порядку прийняв, на спадщину у вигляді спірного житлового будинку не претендує та не заперечує щодо оформлення зазначеної спадщина за позивачем. Третя особа ОСОБА_3, як спадкоємець, що мала право на обов"язкову частку спадщині, від належної їй долі у спадщині відмовилась на користь позивача та відповідача, також вона не претендує на частку в спільному майні подружжя, про що нею була подана відповідна заява до нотаріальної контори. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.8), копій свідоцтв про народження (а.с.9,10), копії заповіту (а.с.5), копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.21), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22), копії спадкової справи № 261/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 (а.с.32-86).

Позивачу було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок у зв"язку із ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також наявність іншого спадкоємця, який спадщину прийняв та якому належить Ѕ частина у спадковому майні (копія нотаріальної відмови - а.с.23).

Позивачу було відмовлено Малосупоївською сільською радою у видачі свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок на ім'я померлого та реєстрації права власності (довідка - а.с.11).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадковий житловий будинок суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина за заповітом. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та фактично належав на праві власності ОСОБА_5 Свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ на житловий будинок ОСОБА_5, як власник, не отримував, право власності на житловий будинок своєчасно не зареєстрував в реєстраційних органах. На момент побудови житлового будинку у 1958 році чинне законодавство не передбачало обов"язкового отримання свідоцтва про право власності на будинок та державної реєстрації права власності на нього, а тому підтвердженням належності ОСОБА_5 на праві власності житлового будинку є відповідна довідка Малосупоївської сільської ради № 92 від 12.06.2018 року, видана на підставі записів у погосподарських книгах (а.с.14). Право власності у такому випадку визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину за заповітом у вигляді спірного житлового будинку прийняв його син - позивач ОСОБА_1, інший спадкоємець за заповітом - відповідач ОСОБА_2 на спадщину у вигляді спірного житлового будинку не претендує. Спадкоємець, яка мала право на обов"язкову частку спадщині - третя особа ОСОБА_3 від належної їй долі у спадщині відмовилась на користь позивача та відповідача. Строк для прийняття спадщини закінчився.

Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на спірний житловий будинок, не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Керуючись ст.ст.1217,1218,1223,1225,1261,1273 ЦК України,

ст.ст.141,142,198,200,206,247,263-265,273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Не застосовувати до ОСОБА_2 ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним 31.01.2019 року згідно квитанції № 0.0..1 при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 454 (чотириста п"ятдесят чотири) гривні 89 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ