Справа № 154/2946/18 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/325/19 Категорія: 23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалдюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Данилюк В.А.,

з участю секретаря судового засідання Концевия Я.О.,

представника позивача Матвіюк Н.О.

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» (далі - ОСББ «Добробут») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСББ «Добробут», яке зареєстроване у 2002 році, є неприбутковою організацією та балансоутримувачем батоквартирного будинку № 113 на вулиці Ковельська у місті Володимир-Волинський Волинської області. У відповідності до мети його створення, ОСББ здійснює утримання та обслуговування, ремонту і реконструкції вказаного житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об'єднання і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків, отриманих і використаних об'єднанням відповідно до мети його діяльності.

Відповідач ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться у вказаному будинку. В даному приміщенні розміщений магазин - гуртівня (торговий центр «Ірена»), загальною площею 261 м2. Підтвердженням вказаного факту є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 014 від 31.03.2006 року та технічний паспорт на приміщення.

У зв'язку з цим право власності на житлове приміщення зобов'язує відповідача своєчасно вносити платежі на розрахунковий рахунок об'єднання у розмірі, встановленому загальними зборами та правлінням об'єднання з урахуванням реальних витрат.

Однак відповідач відмовляється від сплати членських внесків і платежів, обов'язок по яких визначений статутом ОСББ «Добробут» та чинним законодавством України, у зв'язку з чим за період з 01 листопада 2015 року по 26 жовтня 2018 року утворилась заборгованість по їх сплаті у розмірі 14743 гривень 08 копійок.

Позивач неодноразово скеровував відповідачу ОСОБА_3 письмові повідомлення про участь у загальних зборах ОСББ «Добробут», пропонував укласти договір про надання послуг по утриманню будинку і прибудинкової території та оплатити заборгованість, однак остання пропозиції ОСББ ігнорувала, у загальних зборах співвласників участі не приймала, договору не уклала, заборгованості не оплатила.

Просить стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСББ « Добробут» заборгованість в розмірі 14743, 08 грн. суми основного боргу, 1208, 53 грн. - інфляційних втрат та 595, 33 грн. - 3 % річних.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСББ «Добробут» заборгованість за понесені в період з 01 листопада 2015 року по 26 жовтня 2018 року витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вулиця Ковельська, 113, у розмірі 14743, 08 гривень суми основного боргу, а також 1208, 53 гривень - інфляційних втрат, та 595, 33 гривень - 3% річних від простроченої суми зобов'язання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Добробут» витрати на сплату судового збору в розмірі 1762 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2012, 50 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову ОСББ «Добробут» до неї відмовити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради №25/16 від 19 квітня 2013 року надано згоду на передачу на баланс позивача від ЖЕК №1 житлового будинку з усіма будівлями та спорудами, які розташовані на території цього домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення, ЖЕК № 1 передав, а позивач прийняв житловий будинок по АДРЕСА_1, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 31 липня 2014 року.

ОСББ «Добробут» створено власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1. ОСББ «Добробут» є юридичною особою, діє на підставі статуту, затвердженого рішенням загальних зборів співвласників житлового будинку № 113 по вул. Ковельській (протокол № 1 від 14.05.2002 року).

Відповідно до п.1.3 Статуту ОСББ «Добробут» визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку створено виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції жилого будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об'єднання і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків, отриманих і використаних об'єднанням відповідно до мети його діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що до житлового будинку АДРЕСА_1, належить вбудоване приміщення магазину - гуртівні (торговий цент «Ірена») площею 261 м2 (літера «А-9»), яке згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 014168 від 31 березня 2006 року та технічним паспортом на приміщення загальною площею 261 кв.м. літера «А-9» перебуває у приватній власності ОСОБА_3.

При цьому, відповідач ОСОБА_3, як в статусі фізичної особи, так і в статусі фізичної особи-підприємця, не є членом ОСББ «Добробут» та будь-яких договорів про надання послуг з позивачем не укладала, вартість витрат на утримання будинку та прибудинкової території не сплачує.

Статтею 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду. Несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості зі сплати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Утримання будинку та прибудинкової території ОСББ забезпечується як самим ОСББ, так і відповідними підприємствами - виконавцями послуг з утримання будинку на підставі договору з ОСББ. Такі послуги підприємства надають ОСББ за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Загальними зборами ОСББ «Добробут» (протокол №2 від 17 лютого 2013 року) було затверджено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ, які складають 1,2062 грн. за м2 щомісячно. При цьому оплата за квадратний метр площі визначена не в залежності від статусу приміщення, а саме: нежитлове чи житлове приміщення.

Вказаними щомісячними внесками співвласників мали оплачуватися витрати з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем загального користування, проведення ремонту конструктивних елементів; освітлення місць загального користування; витрати з прибирання прибудинкової території; дератизація; витрати з обслуговування димовентиляційних каналів.

У відповідності до протоколу загальних зборів ОСББ «Добробут» № 7 від 27 грудня 2016 року, вказаний розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території був підвищений до 1,80 грн. за м2 щомісячно.

Встановлені розміри внесків власників квартир та нежитлових приміщень також затверджені загальними зборами у кошторисах ОСББ «Добробут» на 2015-2018 роки.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем запропоновано відповідачу укласти договір про оплату послуг по утриманню в належному стані комунікаційних систем неподільного майна будинку та прибудинкової території, проект договору № 1 про участь у витратах з утримання будинку та прибудинкової території від 04 січня 2016 року та копії рахунків про сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Проте пропозицію ОСББ «Добробут» відповідач ОСОБА_3 проігнорувала та у жодні договірні відносини із позивачем, як у статусі фізичної особи, так і в статусі фізичної особи-підприємця, не вступила.

Факт надання послуг ОСББ «Добробут» з утримання будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача ОСОБА_3, та прибудинкової території за вказаною адресою підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема: укладеним 01.02.2014 року року між ОСББ «Добробут» та ПАТ «Волинь газ» договором на технічне обслуговування систем газопостачання житлових будинків, договір, який укладений між позивачем та Пат «Волиньобенерго» про постачання електричної енергії, Договір № 12 від 02 січня 2015 року відшкодування витрат електроенергії; договір від 03 лютого 2015 року укладений між позивачем та ПАТ «Волиньобенерго» щодо заміни трифазних індукційних лічильників електроенергії на електронні, Актами на періодичну перевірку і прочистку димових і вентиляційних каналів ( а.с. 46-62).

Відповідачем не заперечувався та не спростовувався належними доказами факт надання позивачем згаданих послуг.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань по своєчасній оплаті наданих їй послуг по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території у неї виникла заборгованість в розмірі 14743 гривень 08 копійок за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2015 року по 26 жовтня 2018 року. на 01.08.2017 року . - основного боргу; 1208,53 грн. - інфляційних витрат, 595,33 грн. - 3% річних (а.с.42-43).

Правильність нарахування вказаного розміру заборгованості відповідач ОСОБА_3 не заперечувала та не спростовувала.

Отже, задовольняючи позов ОССБ «Добробут», суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 не оплачувала житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача з урахуванням суми інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, оскільки навіть за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги заводяться лише до вказівок про порушення судом першої інстанції правил підвідомчості розгляду даної справи. Такі доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та нормами процесуального права.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарський кодекс України; ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Зважаючи на відсутність договору про надання комунальних послуг саме з ФОП ОСОБА_3 і визначений законодавцем обов'язок саме власника приміщення, яким є фізична особа - ОСОБА_3, сплачувати вартість комунальних послуг, апеляційний суд вважає помилковими висновки скаржника про те, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства лише тому, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та використовує приміщення для здійснення господарської діяльності.

Наявність у відповідача статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи - підприємця він виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо отримання житлово-комунальних послуг.

Спори про стягнення вартості комунальних послуг за обслуговування приміщень у багатоквартирних будинках підлягають розгляду у порядку господарського судочинства лише у випадках відповідності їх суб'єктного складу вимогам ГПК України.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що даний спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки він виник з неналежного виконання зобов'язання з приводу вчасної оплати комунальних послуг саме власником нежитлового приміщення фізичною особою ОСОБА_3.

Окрім того, як вбачається з ухвали господарського суду Волинської області від 13 серпня 2018 року ( а.с.119-122) суд закрив провадження у справі за позовом ОСББ "Добробут" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 в м. Володимир-Волинський, вказавши, що між сторонами ОСББ "Добробут" та ФОП ОСОБА_3 не виникли цивільні права та обов'язки і дана справа підлягає розгляду саме в порядку загального цивільного судочинства.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за надані комунальні послуги є законним та обґрунтованим.

Твердження відповідача про безпідставне стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставними. .

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2018 року між адвокатом Матвіюк Н.Р. та позивачем по справі ОСББ «Добробут» був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № від 26 жовтня 2018 року, позивач сплатив адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 2012,50 гривень за надання правової допомоги у даній цивільній справі (а.с. 67).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем та її представником надано суду калькуляцію вартості послуг з надання правової допомоги від 02 травня 2018 року ( акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 02.05.2018 р., з якого вбачається, що адвокатом за договором про надання правової допомоги були виконані такі послуги: консультація щодо порядку стягнення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території; попереднє опрацювання матеріалів; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини; підготовка позовної заяви) . Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об'єм робіт складає 2012,50 гривень.

З огляду на те, що такі витрати у розмірі 2012,50 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції) відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 2012,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Твердження апелянта про те, що предметом договору про надання правової допомоги є надання правової допомоги в справі щодо захисту прав ОСББ "Добробут" щодо стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території саме з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є безпідставними. В суді апеляційної інстанції представник позивача вказала, що зазначення у договорі про те, що стягнення витрат відбувається з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 носило помилковий характер та правова допомога надавалась саме у даній цивільній справі.

Такі пояснення представника позивача повністю узгоджуються з доказами, які підтверджують надання правової допомоги саме у даній цивільній справі та відповідають часу розгляду даної справи в суді загальної юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача у зв'язку з неповідомленням про дату судового засідання в якому було постановлено оскаржуване рішення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово повідомлялась судом про час та місце судового засідання, скористалась своїм правом та подала відзив на позовну заяву з відповідними додатками (а.с.80-109), а її представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та підтримання позиції викладеної у відзиві (а.с. 123).

Таким чином твердження апелянта про неповідомлення відповідача про час і місце судового засідання і як наслідок неможливість подання доказів на спростування вимог позовної заяви є безпідставними.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу та відсутність підстав для його скасування саме в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2019 року в даній справі-без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: