Дата документу 05.11.2019 Справа № 554/8299/19
Справа №554/8299/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, збільшивши позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача на його користь 5000 гривень внаслідок невиконання умов договору та визнати за ним право власності на станцію технічного обслуговування за адресою АДРЕСА_1 , літер А-2 загальною площею 570,6 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником нерухомого майна, опис якого зазначено в договорі про надання юридичних послуг. З метою впорядкування правовстановлюючої документації на нерухоме майно, між позивачем та відповідачем був укладений договір від 18 липня 2018 р. на надання послуг, згідно якого останній зобов`язанвся упорядкувати, оформити та зареєструвати права власності на нерухоме майно позивача у встановлений термін. В порушення умов договору відповідач, отримавши від позивача 5000 грн., не виконав власні обов`язки за договором та не надав позивачу акт виконаних послуг за договором, чим порушив умови договору та ст..ст.629,902 ЦК України, не виконавши цивільні обов`язки, які повинні бути виконані ним, виконуються у межах, встановлених договором. Також зазначав, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.01.2008 р. позивач придбав нерухоме майно нежитлову будівлю площею 115,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Наведене свідчить про те, що право власності позивачем на вказаний об`єкт нерухомого майна набуто правомірно. В процесі господарської діяльності позивачем, проведено перебудову належного нерухомого майна. згідно даних технічного паспорту ( інвентаризаційна справа № 1-1060-19), виготовленого ФО-П ОСОБА_3 С ОСОБА_4 , згідно якого позивачу належить майно станція технічного обслуговування за адресою АДРЕСА_1 літер АДРЕСА_2 -2 загальною площею. З метою впорядкування правовстановлюючої документації на нерухоме майно, між позивачем та відповідачем був укладений договір від 18 липня 2018 р. на надання послуг згідно якого останній зобов`язався упорядкувати, оформити та зареєструвати права власності на нерухоме майно, однак відповідач ухиляється від виконання власних обов`язків, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою суду від 18.09.2019 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно дост.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.01.2008 року ОСОБА_1 придбав у власність нерухоме майно нежитлову будівлю площею 115,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

В процесі господарської діяльності ОСОБА_1 провів перебудову належного нерухомого майна.

Згідно даних технічного паспорту ( інвентаризаційна справа № 1-1060-19), виготовленого ФО-П ОСОБА_3 С ОСОБА_5 . ( кваліфікаційний сертифікат серії № 004363 ), згідно якого позивачу належить майно- станція технічного обслуговування за адресою АДРЕСА_1 , літер А-2 загальною площею 570,6 кв.м.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження на відповідність державним стандартам та будівельним нормам по об`єктам , виконаного ФО-П ОСОБА_6 ( класифікаційний сертифікат серії АЕ « 002754) станція технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , літер А-2 загальною площею 570,6 кв.м. відповідає діючим нормам та правилам для такого типу приміщень вогнестійкість ІІІ згідно з додатком в ДБН В.2.2.-7-202 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва», клас наслідків ( відповідальності) будівлі СС1 Згідно ДБН В.1.1.-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель і споруд, будівельних конструкцій та основ», а відповідно можлива його надійна та безпечна експлатація.

З метою впорядкування правовстановлюючої документації на нерухоме майно, між позивачем та відповідачем був укладений договір від 18 липня 2018 р. на надання послуг, згідно якого останній зобов`язався упорядкувати, оформити та зареєструвати права власності на нерухоме майно позивача у встановлений термін. В порушення умов договору відповідач, отримавши від позивача 5000 грн., не виконав власні обов`язки за договором та не надав позивачу акт виконаних послуг за договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 202 ЦК України укладений договір є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тому невиконання умов договору та ухилення від виконання його умов є невизнанням та оспорюванням права власності позивача на фактично придбане майно.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких, зокрема, можуть бути визнанням права або іншим способом, встановленими договором або законом.

Згідно ст. 20 ЦК України позивач, звертаючись з цим позовом до суду, здійснює право на захист на свій розсуд.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю

Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.ст. 316; 317; 318; 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2,4ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,164,263,264,265,280 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень внаслідок невиконання умов договору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на станцію технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , літер А-2 загальною площею 570,6 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

відповідач:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.М.Бугрій