Справа№ 324/2193/18
Провадження № 2/324/153/2019

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2019 Пологівський районний суд
Запорізької області
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Савченко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в цій квартирі, однак з 02.01.2013 він не проживає у цій квартирі, відповідно не використовує житлову площу за належністю, але залишається бути зареєстрованим в ній. На теперішній час місце проживання чи перебування відповідача позивачу не відоме. Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує його право на власність, оскільки вказаний факт може бути перешкодою у здійсненні позивачем права розпорядження вказаним майном, а також в отриманні позивачем субсидії. У звязку із цим, позивач ОСОБА_1 просить усунути перешкоди у користуванні ним правом власності та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримавши позов та виклавши мотиви його предявлення, просить поданий позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 повторно до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та, керуючись главою 11 розділу 3 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2013, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за №654, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. В цій квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є сином колишньої власниці квартири. За твердженням позивача, відповідач ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 2013 року і до теперішнього часу не проживає. В квартирі відповідач не проживає з власної волі, ніяких перешкоди у вільному його проживанні в цій квартирі не чинилося, жодних витрат на утримання даної квартири відповідач не несе, його речі в квартирі відсутні. Вказані твердження позивача підтверджуються показаннями допитаних свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Таким чином, судом встановлено, що більше пяти років відповідач ОСОБА_2 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, не проживає без поважних причин, в добровільному порядку з реєстрації в цій квартирі не знявся.
Згідно зі ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.
Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку (квартири) користувати цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно ч.1 ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Усунути перешкоди у здійсненні права користування власником ОСОБА_1 належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко