Постанова

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 364/508/15-ц

провадження № 61-1493св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у складі судді Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- припинити право ОСОБА_5 на Ѕ частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на підставі частини першої статті 365 ЦК України;

- виділити йому у приватну власність незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1;

- на підставі частини другої статті 364 ЦК України припинити його право спільної часткової власності на Ѕ частку нежитлового приміщення АДРЕСА_2;

- виділити у приватну власність ОСОБА_5 нежитлове приміщення АДРЕСА_2;

- на підставі частини другої статті 364 ЦК України припинити його право спільної часткової власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_3;

- виділити ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3;

- стягнути з нього на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за належну їй Ѕ частки незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 у розмірі 994 707,00 грн, що становить ринкову вартість частки ОСОБА_5;

- стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошову компенсацію в розмір 900 313,50 грн за Ѕ частини нежитлового приміщення АДРЕСА_2;

- стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошову компенсацію в розмірі 571 656,00 грн за Ѕ частини квартири АДРЕСА_3;

- зарахувати зустрічні однорідні його грошові вимоги в сумі 1 471 969,50 грн та ОСОБА_5 в сумі 994 707,00 грн і зменшити розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на його користь до 477 262,50 грн;

- повернути йому грошові кошти, сплачені на депозитний рахунок Володарського районного суду Київської області в сумі 994 707,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбано вищезазначене майно, яке є спільним майном подружжя.

Оскільки дійти згоди про його поділ вони не можуть, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено у повному обсязі.

Суд першої інстанції виходив із того, спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу за правилами глави 8 СК України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 19 листопада 2018 року ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. Крім того, звернулася із клопотанням про поновлення строку на оскарження рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що результати розгляду справи їй невідомі та судове рішення отримала через свого представника лише 18 жовтня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Володарського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана ОСОБА_5 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, у зв'язку із чим у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в силу вимог частини другої статті 358 ЦПК України в чинній редакції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд не розглянув її апеляційну скаргу по суті, формально підійшов до вирішення питання про поновлення строку на оскарження рішення місцевого суду.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Апеляційним судом установлено, що 16 травня 2017 року ухвалено рішення Володарського районного суду Київської області та його копія отримана ОСОБА_5 23 травня 2017 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням та самою відповідачкою відповідно до заяви, поданої до суду про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_5 та її представник неодноразово викликалися та не з'являлись в судові засідання, про які їм достеменно було відомо у даній справі, у письмовій формі повідомили суд про невизнання позовних вимог. Справу розглянуто за відсутності відповідача.

Відповідно до заяви від 13 грудня 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 18 грудня 2017 року ознайомився із матеріалами справи та зробив з них фотокопії.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_5 була подана 19 листопада 2018 року, то апеляційний суд вірно керувався нормами ЦПК України у редакції, що діяла з 15 грудня 2017 року.

Це відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Встановивши, що апеляційна скарга на рішення Володарського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року подана ОСОБА_5 19 листопада 2018 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, доказів можливості застосування до даних правовідносин положень пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України заявником надано не було, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аргументи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами, тому судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та залишається без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат