Справа № 311/1702/19
Провадження №2/311/696/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2019 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Оріхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року позивача було позбавлено батьківських прав відносно сина. Крім того, з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2015 року у ОСОБА_2 було відібрано дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , без позбавлення батьківських прав.

Згідно розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 був влаштований до Гуляйпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на повне державне утримання.

Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її дітей, у тому числі і відносно ОСОБА_3 .

З приводу припинення стягнення аліментів позивач звернувся до Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю рішення суду щодо припинення стягнення аліментів.

Позивач вказує, що відповідач з дитиною не проживає та дитину не утримує, проте отримує аліменти на його утримання, які нараховувались на позивача, а тому позивач просить припинити стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з, 21 серпня 2015 року, а також сягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с. 1-3).

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд позовні вимоги про припинення стягнення аліментів задовольнити з моменту набрання чинності рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 . Одночасно позивач просив суд поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки про наявність рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 йому стало відомо лише в квітні 2019 року (а.с. 52).

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, проте до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надала.

Представник третьої особи, Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є припинення стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2002 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина та судом видано виконавчий лист (а.с.65-68), на підставі якого Оріхівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, було відкрито виконавче провадження (а.с.61-148).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, відповідача у справі позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 03 січня 2017 року (а.с. 7-12).

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Сімейним кодексом України.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.2 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої додержавного або комунального закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем сплачувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , яка позбавлена батьківських прав та не брала участі у утриманні дитини, кошти використовувала не за цільовим призначенням, оскільки дитина на момент розгляду справи про позбавлення батьківських прав перебувала у Гуляйпільській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті на повному державному утриманні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту набрання рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2016 року, яким відповідача у справі позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , законної сили, тобто 03 січня 2017 року.

При цьому суд враховує, що згідно матеріалів справи, зокрема, матеріалів виконавчого провадження, про наявність вказаного вище рішення стало відомо під час звернення до державного виконавця в квітні 2019 року (а.с. 124), що свідчить про те, що строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущено..

Судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 263-268, 273 ЦПК України, суд

В И Р И Ш І В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Оріхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про припинення стягнення аліментів, задовольнити.

Припинити з 03 січня 2017 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , які стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко