ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/5115/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1130/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Приходько Л.А.,

Радченка С.В.,

секретар Шибінська А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що 17 травня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070367П. Відповідно до зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 35 800 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим ст.1 договору кредиту зі сплатою 12,5% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 16.05.2022 року або достроково.

В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 17.05.2007 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір №02-23-Ф070367П-891, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Позивачем зобов`язання за договором кредиту виконано належним чином, а саме: відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту. Відповідачем не виконуються умови договору, у зв`язку з чим станом на 20.03.2015 року виникла заборгованість, що складає 59 021,87 доларів США, що еквівалентно 1 380 759,88 грн. Позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070367П від 17.05.2007 року станом на 20.03.2015 року в розмірі 59 021,87 доларів США, звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк, в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 17.07.2007 року, оскільки відповідно до п.1.1.2 договору сторони погодили кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту до 16.05.2022 року, крім того, відповідно до п. 7.3 договору він діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Також зазначає, що, як видно з розрахунку заборгованості та довідки про сплачені грошові кошти, останні платежі по договору здійснені позичальником 02.06.2014 року та 24.07.2014 року, тобто у термін 3 роки до дати подання позову, отже позивачем не пропущено строк позовної давності звернення до суду. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вказують на безпідставність доводів апеляційної скарги, вважають висновок суду першої інстанції про припинення кредитного договору та пропуск позивачем строку позовної давності правильним та просять рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 17.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070367П. (а.с.13-15)

Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 35 800 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних (п.1.1.1. договору).

Згідно п.1.1.2 договору погашення кредиту (траншів) здійснюється щомісяця, до 10 числа наступного за місяцем, в якому відбувалась кредитної лінії, та в останній день користування кредитом (траншем) з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 16.05.2022 року, на умовах визначених цим договором. Сума щомісячного погашення кредиту повинна дорівнювати 199 доларів; сума останнього траншу дорівнює 179 доларів США.

Сторони договору у пункті п.4.5 передбачили, що у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно відповідач зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит та в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нарахованими штрафними санкціями (штраф, пеню).

У якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №Ф070367П від 17 травня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 17 травня 2007 року укладено іпотечний договір №02-23-Ф070367П-891, відповідно до якого відповідач передав позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала.

Суд першої інстанції, відповідно до наданого позивачем розрахунку вимог (а.с.6), встановив, що останньою датою повернення позичальником грошових коштів є 02.12.2008 року, тобто, 10.01.2009 року відповідачем не були виконанні обов`язки, а зі спливом 60 днів і не сплати чергового платежу, відповідно до п.4.5 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Отже, з 11.03.2009 року у позивача виникло право звернення до суду за захистом своїх прав. А звернувся позивач до суду з даним позовом 14.06.2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Строк кредитування, який за умовами договору визначався датою - 16 травня 2022 року, на підставі пункту 4.5 кредитного договору змінився 11.03.2009 року після закінчення 60 календарних днів з моменту неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту відповідно до графіка та сплати процентів.

Після визначення нового строку кредитування змінилося зобов`язання, яке раніше визначалося згідно з графіком платежів, у такому разі ОСОБА_1 зобов`язана була повернути кредит у повному обсязі протягом одного робочого дня після закінчення нового строку кредитування.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представником позивача на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сплачувала кошти на погашення кредиту і після 10.01.2009 року, які відповідно, до п.2.6 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, були зараховані на погашення процентів, надано виписки по особовому рахунку (а.с.161-205).

Однак, з наданих виписок вбачається, що остання оплата готівкою в касі банку здійснена позичальником 02.12.2008 року (а.с.192 звор. сторінка), надалі банком здійснювалось « отнесение неуплаченых процентов на счета прострочки сроку», тобто доказів того, що ОСОБА_1 продовжувала виконувати договір і тому висновок суду про закінчення строку кредитування є помилковим, та відповідно позивачем не пропущено строк позовної давності, банком не надано.

Відповідно, колегія суддів відхиляє доводи банку про переривання перебігу позовної давності, оскільки самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором, а також таке списання після спливу строку дії кредитного договору, не є дією відповідача, що свідчить про визнання ним свого боргу, і не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності, отже, позивачем пропущено позовну давність для захисту своїх цивільних прав та інтересів. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення.

Надані позивачем копії заяв на переказ готівки від 02 червня 2014 - 40 доларів США та 24 липня 2014 року - 20 доларів США (а.с.159, 160), в яких вказано платником ОСОБА_1 з призначенням платежу «погашення кредиту та відсотків» не свідчить про переривання строку позовної даності, оскільки строк позовної давності пред`явлення позивачем вимоги до відповідача сплив 12.03.2012 року - через три роки після спливу строку дії кредитного договору, відповідно до п.4.5. договору. Такий строк не міг бути перерваний частковою сплатою після 12.03.2012 року відповідачем заборгованості, оскільки не може бути перерваний строк, який закінчився, а тому вказані доводи апеляційної скарги є юридично безпідставними.

З тих самих підстав, колегія суддів не бере до уваги надані позивачем виписки по рахунку про погашення відсотків 10.01.2014 року на суму 50 доларів США, 07.02.2014 року - 50 доларів США, 30.05.2014 року - 40 доларів США , 23.07.2014 року - 20 доларів США (а.с.174-176) .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що після зміни строку кредитування на 11.03.2009 року ОСОБА_1 мала обов`язок незалежно від пред`явлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимоги повернути всю заборгованість за договором та сплатити в повному обсязі проценти, погашення яких розраховане у межах строку кредитування.

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право ПАТ «Укрсоцбанк» нараховувати проценти за кредитом, то з 11.03.2009 року позивач не повинен був нараховувати проценти.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином є правильними, оскільки, після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється, так як може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності.

Проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

З огляду на зазначене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не підлягає застосуванню до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суд першої інстанції, встановивши, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з цим позовом лише у червні 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач пред`явив до суду вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, після спливу позовної давності, що у зв`язку із зробленою ОСОБА_1 на підставі статті 267 ЦК України заявою є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко