Ухвала

Іменем України

15 березня 2019 року

м. Київ

справа № 265/1889/16-ц

провадження № 61 - 2380 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 13 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 27 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_4

про перегляд рішення Орджонікідзевськогорайонного судум. МаріуполяДонецької областівід 18 листопада2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Шабадаш Лариси Семенівни про визнання незаконними дій нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. про визнання дій незаконними і просив суд визнати незаконними дії нотаріуса щодо складання заяви про відсутність заборгованості № 488 та припинення договору іпотеки від 15 грудня

2008 року № 8215, вчинені приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. 19 травня 2012 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 січня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 18 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 січня 2017 року залишено без змін.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року.

Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року на його користь стягнуто з ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 2 520 570,00 грн за договором позики-застави від 02 квітня 2010 року та судом встановлено,що договір позики від 02 квітня 2010 року є фактично додатковим договором до договору іпотеки, укладеним між ним та ОСОБА_6 15 грудня

2008 року, а тому, на його думку, ці обставини є безумовною підставою для скасування рішення суду від 18 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя

Донецької області від 13 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 18 листопада 2016 року відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2018 року залишено без змін.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 13 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 27 грудня 2018 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 05 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк ОСОБА_4 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 05 лютого 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення

за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною п'ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до абз. 1, 2 пункту 3 та пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішенняОрджонікідзевськогорайонного судум. МаріуполяДонецької області

від 18 листопада2016 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими та відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України доводи заявника зводяться до переоцінки доказів у справі та не можуть бути підставою для скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Орджонікідзевськогорайонного судуміста МаріуполяДонецької області

від 18 листопада2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Шабадаш Лариси Семенівни про визнання незаконними дій нотаріуса відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк