ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м. Черкаси

справа 696/603/14-ц провадження № 22-ц/821/717/19
категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

заявник - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції;

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаської області про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

03 березня 2015 року державний виконавець звернувся з даним поданням до суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області перебуває виконавче провадження № 44817833 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на суму 22 864 грн. 47 коп., а з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій сума боргу складає 25 204 грн. 02 коп.

03 жовтня 2014 року державним виконавцем повторно відкрито виконавче провадження, копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано сторонам. З часу винесення рішення судом та перебування на виконанні виконавчого документа у державній виконавчій службі ОСОБА_1 ніяких виплат по погашенню боргу не здійснив.

У зв`язку з викладеним державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інд. номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року подання задоволено. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , інд. номер НОМЕР_1 , - тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала мотивована тим, що у відділі ДВС Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 44817833 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на суму 22 864 грн. 47 коп., а з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій сума боргу складає 25 204 грн. 02 коп. 03 жовтня 2014 року державним виконавцем повторно відкрито виконавче провадження, копію постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано сторонам. З часу винесення рішення судом та перебування на виконанні виконавчого документа у державній виконавчій службі і до часу звернення з поданням ОСОБА_1 ніяких виплат по погашенню боргу не здійснив.

Враховуючи ухилення боржника від виконання судового рішення та виходячи з норм регламентованих ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» суд прийшов до висновку про задоволення подання державного виконавця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 31 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просив її скасувати відмовивши в задоволенні подання державного виконавця.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник в судове засідання не викликався, про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 25 жовтня 2019 року.

Вказує, що державним виконавцем при зверненні з вказаним поданням до суду не доведено факт отримання ним як боржником будь-яких документів від ВД ВС Кам`янського РУЮ та, відповідно, свідомого ухилення його від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Зазначає, що ВДВС Кам`янського РУЮ достовірно було відомо те, що його єдиним джерелом доходу є пенсія, яку він отримує у Кам`янсьткому відділі обслуговування ГУ ПФУ у Черкаській області. На підтвердження цих обставин ним додано відомості про відрахування з його пенсійного забезпечення 20% на користь ВДВС Кам`янського РУЮ у Черкаській області з 10 січня 2014 року по даний час.

Викладені факти, за його переконанням, спростовують ухилення його як боржника від виконання судового рішення, та слугують підставою для скасування оскаржуваної ним ухвали суду.

Учасники справи не скористались свої правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалу про відкриття провадження усім учасникам справи було надіслано 11 листопада 2019 року, як того передбачає ст. 361 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року в даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 27 листопада 2019 року на 15:00 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Петренка О. В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи фундаментальний принцип змагальності сторін, у цивільному процесі, регламентований зокрема ст. 12 ЦПК України, зі змісту якого слідує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

У відповідності до ст. 208 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали) та 258 ЦПК України ухвала є видом судового рішення.

Згідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Аналогічні вимоги містить і ст. 263 ЦПК України (в редакції чинній на час перегляду оскаржуваної ухвали суду).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приведеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Отже, обов`язковою умовою для прийняття рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України є встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням.

Сама по собі наявність судового рішення, яке не виконане боржником, а також вчинення державним виконавцем всіх передбачених законом заходів, без доведення факту ухилення боржника (дія або бездіяльність) від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, не може бути підставою для прийняття рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 22 635 грн. 07 коп. Вирішено питання судових витрат.

13 серпня 2014 року Кам`янським районним судом Черкаської області на підставі вказаного рішення видано виконавчі листи в тому числі і лист, щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 22 864 грн. 47 коп. № 696/603/14-ц від 13 серпня 2014 року. (а.с. 79 )

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області Крупським В.І. від 26 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 696/603/14-ц від 13 серпня 2014 року. (а.с. 78 )

Водночас у поданні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області Крупського В. І. вказано, що ним повторно відкрито вищезазначене виконавче провадження постановою від 03 жовтня 2014 року, однак матеріали справи не містять копії постанови від зазначеної дати.

Крім того, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області Крупського В. І. від 17 жовтня 2014 року накладено арешт на легковий автомобіль седан - В DACIA LOGAN 1,6, ДНЗ НОМЕР_2 , 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 81)

Здійснено розшук майна боржника шляхом направлення запиту до Відділу Дерземагенства у Кам`янському району Черкаської області з метою встановлення наявності у боржника ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки розташовані в адмінмежах Кам`янського району.

Відповідно до акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Камянського районного управління юстиції Крупського В. І. від 26 лютого 2015 року встановлено, що за адресою вказаною у виконавчому листі, а саме АДРЕСА_1 , боржник не проживає близько 10 років. На період складання вказаного акту за вказаною адресою житлового приміщення не існує. (а.с. 85)

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про отримання боржником копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту, а також викликів про необхідність з`явитися до відділу ДВС.

Водночас скаржником ОСОБА_1 в обґрунтування поданої ним апеляційної скарги надано лист відомість про відрахування з отримуваної ним пенсії коштів на рахунок ВД ВС Кам`янського РУЮ у Черкаській області в розмірі 20%, згідно відповідного розпорядження, проте з їх змісту не вбачається, що вказані відрахування здійснюються саме в рамках виконавчого провадження № 44817833 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на суму 22 864 грн. 47 коп., а з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій сума боргу складає 25 204 грн. 02 коп.

Однак, з наведених обставин, враховуючи зміст подання державного виконавця, додані в якості додатків копії матеріалів виконавчого провадження та за відсутності доказів належного повідомлення позивача про його відкриття, юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є передчасними, оскільки сам факт наявності невиконання зобов`язань, не доводить його свідоме ухилення від їх виконання.

Оскаржувана ухвала також не містить фактів та конкретних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області та тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв`язку з невиконанням зобов`язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» не встановивши факту ухилення боржника від виконання вказаних зобов`язань.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала суду першої інстанції - до скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження виїзду з України ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням покладених судовим рішенням зобов`язань.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382, 384, 385 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кам`яського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак