справа № 489/4343/18
провадження №2-з/489/33/19
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу 1/3 частки нерухомого майна, з розстроченням платежу, фактично виконаним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

встановив:

У провадженні Ленінського районного суду міста Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу 1/3 частки нерухомого майна недійним та зобов`язання вчинити певні дії та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу 1/3 частки нерухомого майна, з розстроченням платежу, фактично виконаним, та стягнення 117576,00 грн. надмірно сплачених коштів, а також 100000,00 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вказані позови ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2019 об`єднано в одне провадження, розгляд якого здійснюється в порядку загального позовного провадження.

29.11.2019 ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на майно (грошові кошти, рухоме та нерухоме майно), що належить ОСОБА_2 , в т.ч. і двокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що вартість 1/3 частки спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , складає 115924,00 грн. Всього на виконання договору ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 233500,00 грн., тому різниця між дійсною сумою угоди та сплаченими коштами складає 115924,00 грн. Як відомо заявнику, позивач за первіснним позовом є пенсіонеркою, а отже в разі ухвалення судом рішення на користь ОСОБА_1 , таке рішення буде проблематично довести до виконання.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02.12.2006).

До видів забезпечення позову законом віднесено зокрема накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК).

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріали цивільної справи суд не вбачає підстав для забезпечення позову, оскільки як слідує з доводів відповідача позивач є пенсіонеркою та отримує регулярні платежі у виді пенсії, тобто має офіційний дохід. Крім того, відповідач просить накласти арешт на все майно позивача, грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, не вказуючи конкретно яке саме майно, за винятком квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , не надаючи доказів належності цієї квартири на праві власності останній, що в разі забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру може порушити права інших осіб. Крім того, суд ненадана доказів ринкової вартості вказаної квартири, що має суттєве значення для з`ясування спірності заходу забезпечення позовним вимогам.

Керуючись статтею 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу 1/3 частки нерухомого майна, з розстроченням платежу, фактично виконаним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.12.2019.

Суддя І.В.Коваленко