ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/7590/18

Номер провадження: 22-ц/819/30/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 12.09.2012 року отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не сплатив наданий позивачем кредит, за графіком погашення відсотків та основного боргу, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 03.04.2018 року заборгованість становить 22373,75 грн та складається з: 3101,77 грн заборгованість за кредитом, 6795,52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10934,85 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1041,61 грн штраф (процентна складова). У звязку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.09.2012 року станом на 03.04.2018 рік в розмірі 11438,90 грн, що складається з: 3101,77 грн заборгованість за кредитом; 6795,52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1041,61 грн штраф (процентна складова). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 899,10 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що позивачем не надано доказів повноважень представника позивача, що підписав позов, зазначає про відсутність доказів того, що саме додані до позову Умов та правила надання банківських послуг діяли на час підписання позичальником анкети заяви на отримання кредиту. ОСОБА_2 вказує, що доданий до позову «Розрахунок заборгованості» не підтверджено первісними документами щодо отримання кредитних коштів, і тому він не може бути доказом заборгованості. Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строк позовної давності. Посилаючись на те, що суд не провів всебічного та обєктивного розгляду справи, припустився процесуальних порушень та неправильно застосував норми матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, що відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує і не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк б/н від 12 вересня 2012 року.

ОСОБА_2, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку, складають договір в цілому, умови якого встановлені банком.

Позивачем до позовної заяви був наданий витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, з зазначенням ресурсу Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.10-24).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів про те, що позичальник ознайомлювався саме з цими Умовами та правилами, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять різних за змістом Умов, які б діяли у ПАТ КБ «ПриватБанк» на час підписання ним заяви позичальника від 12 вересня 2012 року, відповідач інших будь-яких Умов та правил суду також не надавав.

Сама по собі відсутність підпису на вказаних Умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 не був з ними ознайомлений, враховуючи умови анкети-заяви позивача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12 вересня 2012 року.

Крім того, згідно інформації банку та виписки по рахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав платіжну карту, активізував її та тривалий час користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а.с. 57-61).

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів на підтвердження отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, оскільки позивачем надано суду банківську виписку по кредитному рахунку, з якої вбачається, що ОСОБА_2 використовував кредитні кошти (знімав готівку, розраховувався за товари та ін.), а також неодноразово здійснював поповнення карткового рахунку.

Відповідач ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором зобов'язався погасити заборгованість по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил).

Погашення кредиту (поповнення карткового рахунку позичальника) здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або в безготівковому порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору.

Із наданої представником позивача суду апеляційної інстанції виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що у спірному періоді (з 23 червня 2014 року по 15 квітня 2017 року) ОСОБА_2 використовував кредитні кошти (знімав готівку, розраховувався за товари та ін.), а також неодноразово здійснював поповнення карткового рахунку, що не6 спростовано відповідачем.

Останній раз поповнення платіжної картки відповідач здійснив шляхом поповнення готівкою через термінал 15 травня 2017 року у розмірі 50 грн.

Враховуючи, що відповідач, починаючи з травня 2017 року, допустив порушення встановленого договором обов'язку повертати кредит частинами та зважаючи на умови укладеної сторонами угоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись до суду з позовом в квітні 2018 року, позивач, як кредитор, не пропустив встановленого законом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності розрахунку заборгованості є необґрунтованими, відповідач жодним чином не спростовує наданий позивачем розрахунок, не вказує в чому його невідповідність умовам договору чи законодавству.

Висновки суду по суті спору відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не бере до уваги також доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у особи, що підписала позовну заяву, оскільки в матеріалах справи наявна довіреність № 8500-К-Н-О від 11.09.2017 року, яка є чиною до 31.12.2019 року і у суду першої інстанції не було підстав вважати що позов підписаний неповноважною особою.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів належним чином досліджених судом.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_1