Справа № 242/256/19
Провадження № 2/242/464/19
25 березня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -
17.01.2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач в судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності.
Надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовом не згодний з підстав бездоказаності та не врахування підстав та фактичних витрат, які впливають на визначення розміру витрат на лікування. Доводи позивача в обґрунтуванні розміру додаткових витрат на лікування дитини не підтверджуються зібраними та наданими суду доказами, а тому не ґрунтуються на вимогах законодавства в частині справедливого балансу інтересів як стягувача, так і боржника, а не бажаного результату самого позивача. Крім того, не надано доказів на необхідність придбання засобів для проведення оперативного втручання та післяопераційної реабілітації. Також, вважає безпідставним посилання на лікування у лікаря ортодонта та окуліста через те, що зазначене позивачкою відноситься до вікових змін та природних змін, а тому не є особливостями обставин, які вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.
Позивач надала заперечення на відзив, в якому зазначила, що відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів, деякий час взагалі не платив аліменти або платив в меншому розмірі. Відповідач був своєчасно проінформований про травмування дитини і складність необхідної операції. Неодноразово зверталася до нього за допомогою, на що отримувала відмову. У лікарняній картці дитини є запис з рекомендованим лікуванням про застосування артроскопії. Зазначені відповідачем «вікові зміни чи відхилення від норм», а саме погіршення зору (це короткозорість) це не вікові зміни, а хвороба, яка прогресує і потребує постійного обстеження, і вона не зникне після того, як дитина виросте. Тобто, це довічне лікування, тому окуляри один з методів лікування та засобів подальшого нормального існування дитини. Вартість даного засобу набагато більша, ніж розмір отриманих аліментів. В матеріалах справи є висновок лікаря від 03.01.2019 р., де підтверджується діагноз та рекомендоване лікування. Ортодонтичні проблеми у більшості випадків є спадковими або зявляються внаслідок ряду захворювань. Найбільш сприятливим часом для виправлення аномалії прикусу є підлітковий період, коли відбувається формування щелепно-лицьової частини черепа. Тому це ніяк не «відхилення від норми» і не «втручання в ускорене усунення цих явищ», а своєчасне необхідне лікування.
Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином.
З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Процесуальні дії у справі.
31.01.2019 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
26.02.2019 р. закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6, 7).
Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 29.06.2017 р. було зменшено розмір аліментів, що стягувалися на утримання Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10).

Як вбачається з медичних документів, ОСОБА_3 потребувала лікування внаслідок травми, що сталася 26.06.2017 р., внаслідок чого їй було призначено за рекомендацією лікаря ортопеда-травматолога лікування та оперативне лікування в обємі ортоскопія, рефіксація косино-хрящевого фрагмента наколінника. Вартість лікування згідно платіжного доручення 18000,00 грн. Згідно протоколу ВКК № 144 від 28.08.2017 р. ОСОБА_3 через після операційний стан потребує індивідуального навчання на 2017 -2018 р. на дому. (а.с.11-19).

Як вбачається з медичних документів, ОСОБА_3 потребувала лікування внаслідок травми, що сталася 12.12.2018 р., було рекомендовано консультація травматолога та оперативне лікування. 04.01.2019 р. було проведено оперативне лікування в обємі артроскопія, пластика медіального ретинакулюма лівого колінного суглобу. Згідно платіжного доручення, ОСОБА_1 сплатила в рахунок придбання титанового анкерного гвинта 6200, 00 грн. Згідно протоколу ЛКК № 13 від 22.01.2019 р. ОСОБА_3 рекомендовано через після операційний стан індивідуальне навчання на 2018 -2019 р. на дому (а.с.20-25, 69-70, 79).

Згідно висновку за результатами обстеження лікарем-окулістом, 01.11.2017 р. ОСОБА_2 було видано рецепт на окуляри, вартість яких, згідно замовлення № 1/01 від 03.01.2019 р. складає 1638,00 грн., також, було придбано лінзи, вартість яких складає 550 грн. (а.с.26-28).

Згідно довідки, ОСОБА_3 знаходиться на ортодонтичному лікуванні з 23.10.2015 р. Загальна вартість лікування за період з 23.10.2015 р. складає 11970,00 грн. (а.с.29, 80-81).

Згідно довідки-розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 р. становила 7705,73 грн., станом на 01.01.2017 р. 21576,53 грн., станом на 01.04.2017 р. 24710,21 грн. (а.с.55-56).

Постановою державного виконавця від 30.05.2017 р. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.58).

Постановами державного виконавця від 26.03.2018 р. було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами боржнику ОСОБА_2 (а.с.59-61).

Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 31.12.2018 р. відсутня (а.с.62-63).

Хоча відповідач заперечує у задоволені позовних вимог, проте доказів на підтвердження заявлених заперечень не надав. Також, не надав докази, які б суд мав враховувати при визначенні, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, в судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на лікування ОСОБА_3 у розмірі 38358,00 грн., а тому з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 1/2 частини витрат, тобто 19179,00 грн.

Суд вважає необхідним згідно з ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати на користь держави у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» на час звернення позивача із позовом.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно дост.51 Конституції України,ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст.141,180,182 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Таким чином, суд вважає, що позов обгрутований та підлягає частковому задоволенню у розмірі 19179,00 грн.

Керуючись 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.Нагорна, 15/36, до ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, мешкає за адресою: Донецька область, м.Новогродівка, вул.Кобзаря, 14/2, про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 50 % від фактично витрачених коштів, а саме 19179,00 (девятнадцять тисяч сто сімдесят девять) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя