Головуючий у 1-й інстанції Чудопалова С.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Першотравневого районого суду Донецької області від 09 вересня 019 року, постановлену у складі судді Чудопалової С.В., повний текст ухвали складено 09 вересня 2019 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Мангушського об`єднаного Управління пенсійного фонду України

про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії,

третя особа - Державний нотаріус П`ятої донецької державної нотаріальної контори,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В провадженні Першотравневого районного суду Донецької області з березня 2019 року перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного Управління пенсійного фонду про стягнення спадщини, що залишилася після смерті його батька - ОСОБА_3 , у вигляді недоотриманої за життя спадкодавця пенсії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 09 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав повторної неявки у судове засідання позивача та його представника, повідомлених належним чином.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України і виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 двічі на не з`являлись в судове засідання 02.09.2019р. і 09.09.2019р., незважаючи на повідомлення телефонограмами (а.с. 94, 98) і направлення на вказану в позовній заяві електронну адресу позивача судових повісток, про причини неявки суду не повідомляли, заяв про відкладення або розгляду справи за їх відсутності не надавали.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач та його представник належним чином про дати судових засідань у вересні 2019 року повідомлені не були, заява позивача про розгляд справи у його відсутність проігнорована. Позивач із представником п`ять разів приходили до суду, а справа відкладалася через відрядження, лікарняний судді та інші причини. У квітні позивач написав заяву про розгляд справи у його відсутність з підтриманням позовних вимог (а.с. 47), а його представник клопотав про витребування пенсійної справи, що не було реалізовано. Ці обставини унеможливлювали прийняття рішення про залишення позову без розгляду. На електронну адресу представника позивача не надходило жодної кореспонденції суду. По справі 7 місяців не вчинялись судом будь-які процесуальні дії. Судом порушено розумні строки розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою до перегляду ухвали суду першої інстанції.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , керівника Пятої донецької державної нотаріальної контори, від яких надійшли заяви про вирішення справи у їх відсутність; представника відповідача - Мангушського об`єднаного Управління пенсійного фонду України. Неявка учасників справи згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду процесуального питання, пов`язаного із залишенням позову без розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В наведеній нормі критерієм можливості залишення позову без розгляду визначено належне повідомлення позивача про дату і час розгляду справи.

Процесуальним законом (ст. 128 ЦПК України) визначено порядок здійснення судових викликів шляхом вручення під розписку судових повісток-повідомлень фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 130 ЦПК України).

За змістом зазначених вище процесуальних норм, правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Матеріали даної справи не містять доказів, підтверджуючих належне повідомлення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про дати судових засідань на 02.09.2019р., 09.09.2019р.. Зокрема, позивач повідомлявся шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду, представник позивача - телефонограмою. Проте, в справі відсутні розписки позивача та його представника про вручення їм судових повісток, а телефонограма не є фактом вручення повістки представникові.

Також не встановлено, що позивач та його представник відмовились від позову та втратили до нього інтерес. Навпаки, за змістом апеляційної скарги позивач із представником багаторазово прибували до суду, але судові засідання відкладались з ініціативи суду, що проглядається з матеріалів справи, і підкреслює намір позивача відшукати розв`язання порушеного ним спору.

Більш того, у справі міститься заява ОСОБА_1 від 11.04.2019р. про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги (а.с. 47). А відтак, вказівка в тексті оскаржуваної ухвали на те, що від позивача не надходило заяви про розгляд справи у його відсутність не відповідає дійсності.

Вказана заява ОСОБА_1 , в розумінні конструкції п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, унеможливлювала прийняття судом процесуального рішення про залишення позову без розгляду.

Крім того, відповідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що дана справа знаходиться на розгляді суду з березня 2019 року, на час вирішення питання про залишення заяви без розгляду вже були порушені визначені строки розгляду справи за наявності можливості її розгляду по суті.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено тлумачення «розумного строку». У пункті 3 даної постанови зазначено, що розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Крім того, вказана постанова поєднала визначення та його характеристику з огляду на поточну судову практику.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004 року та інші).

Суд першої інстанції не зважив на вимоги процесуального закону і положення ст. 6 Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод на розгляд справи впродовж розумні строки. Тому його висновок про залишення позовної заяви без розгляду є передчасним і необґрунтованим з точки зору процесуального закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 09 вересня 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного Управління пенсійного фонду України про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії, третя особа - Державний нотаріус П`ятої донецької державної нотаріальної контори - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Судді: С.А.Попова

Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко