Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 683/1657/14-ц

провадження № 61-345св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

треті особи - ОСОБА_5, приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб Ольга Євгенівна, реєстраційна служба Старокостянтинівського районного управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) про визнання договору іпотеки та додаткового договору до нього недійсними.

Позовна заява обґрунтована тим, що 28 липня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (, правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого останній надано кредит у розмірі 78 300 доларів США на строк до 27 липня 2015 року, який позичальник зобов'язалася щомісячно повертати у строки та в обсязі, встановлені графіком погашення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника 28 липня 2008 року між ОСОБА_4 та банком було укладено договір іпотеки № 90980, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є. за реєстровим № 2115, на підставі якого передано в іпотеку належне позивачу на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку, площею 629 кв м, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 203,8 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

28 лютого 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено додатковий договір до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 450.

На підставі вказаних договорів нотаріус внесла відповідні записи про заборону відчуження іпотечного майна в Єдиний державний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в Державний реєстр іпотек.

Позивач вказував, що ні договір іпотеки від 28 липня 2008 року № 90980, ні додатковий договір від 28 лютого 2011 року до договору іпотеки він не підписував.

ОСОБА_4, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:

визнати недійсним договір іпотеки від 28 липня 2008 року № 90980, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 2115;

визнати недійсним додатковий договір від 28 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 450;

припинити заборони відчуження іпотечного майна, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки, земельної ділянки, загальною площею 629 кв. м, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 203,8 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Справа розглядалась неодноразово.

Короткий зміст рішень судів

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2015 року позов задоволено. Визнано договір іпотеки № 90980, укладений 28 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 2115, додатковий договір до договору іпотеки від 28 липня 2008 року № 90980, посвідчений 28 липня 2008 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 450, недійсними та виключено їх з державного реєстру іпотек в Україні. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи від 30 березня 2015 року № 1561/1562/15-32 встановлено, що позивач оспорені договори не підписував, а тому вони є недійсними.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2015 року рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що судом першої інстанції не було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи, зокрема щодо збереження об'єктів дослідження. Згідно з висновком експертів від 20 листопада 2015 року № 559/560/15-22 за результатами проведення комплексної (судово-почеркознавчої та ТЕД) експертизи, призначеної на підставі ухвали апеляційного суду, позивач оспорювані договори підписував.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що необґрунтована відмова стороні у проведенні повторної експертизи позбавляє цю сторону права на доказування обставин, якими вона обґрунтовує позов чи заперечує проти нього. Апеляційний суд не встановив належним чином фактичних обставин справи, відхиливши клопотання представника позивача про призначення повторної комплексної судово-почеркознавчої експертизи, як і клопотання про виклик експертів для дачі пояснень щодо їх висновків, не сприяв особам, які беруть участь у справі, у реалізації їхніх прав.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Оскаржене рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновком повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 09 листопада 2017 року за № 4857/4858/4979/17-21 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний текст «ОСОБА_4.» на двох примірниках договору іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року, та на двох примірниках додаткового договору від 28 лютого 2011 року до договору іпотеки № 90980 від 28 лютого 2008 року, виконані ОСОБА_4 Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що оспорюванні ним правочини він не підписував. Висновками двох судових експертиз встановлено, що саме позивач підписав оспорювані правочини, а тому відсутні підстави для визнання правочинів недійсними.

Аргументи учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.При цьому посилався на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що: спірні договори позивач не підписував; висновки експертиз суперечать один одному і є неповними; необхідно провести ще одну експертизу, оскільки для дійсності правочину необхідним є єдність волі та волевиявлення особи.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року у справі відкрито касаційне провадження.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 28 липня 2008 року між ОСОБА_5 та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого, банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 78 300 доларів США зі сплатою 15% річних строком до 27 липня 2015 року.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника 28 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки № 90980, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О. Є. за реєстровим № 2115, за яким передано в іпотеку банку належне позивачу на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку, площею 629 кв м, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 203,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а .с. 18?21, т. 1).

28 лютого 2011 року між банком та ОСОБА_4 укладено додатковий договір до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є. за реєстровим № 450.

На підставі вказаних договорів нотаріус внесла відповідні записи про заборону відчуження іпотечного майна в Єдиний державний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в Державний реєстр іпотек.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статі 57ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України (в редакції, чинній на момент винесення рішення) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до висновку первинної судово-почеркознавчої експертизи від 30 березня 2015 року за № 1561/1562/15-32 підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний запис «ОСОБА_4.» у договорі іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року та додатковому договорі від 28 лютого 2011 року до договору іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Згідно висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи від 20 листопада 2015 року за № 559/560/15-22, підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний текст «ОСОБА_4.» на двох примірниках договору іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року, виконано ОСОБА_4 Підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний текст «ОСОБА_4.» на двох примірниках додаткового договору від 28 лютого 2011 року до договору іпотеки № 90980 від 28 лютого 2008 року виконано ОСОБА_4

Під час нового апеляційного розгляду апеляційним судом за клопотанням позивача було призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено питання чи виконані підписи та рукописні записи в оспорюваних правочинах ОСОБА_4 чи іншою особою, проведення якої було доручено судовим експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи 09 листопада 2017 року за № 4857/4858/4979/17-21 підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний текст «ОСОБА_4.» на двох примірниках договору іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року, укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» від імені ОСОБА_4, виконані ОСОБА_4 Підписи від імені ОСОБА_4 та рукописний текст «ОСОБА_4.» на двох примірниках додаткового договору від 28 лютого 2011 року до договору іпотеки № 90980 від 28 лютого 2008 року, укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» від імені «ОСОБА_4.», виконані ОСОБА_4

Встановивши, що ОСОБА_4 підписав оспорювані правочини, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель