Справа № 426/9695/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Сватівського районного суду Луганської області в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації якої: АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

В провадженні Сватівського райононного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.

20 вересня 2019 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 листопада 2019 року було визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 у судові засідання.

Незважаючи на визнання судом участі позивача обов`язковою, в судові засідання, призначені на 13 листопада 2019 року, 22 листопада 2019 року, 03 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать копії журналу реєстрації вихідних телеграм і телефонограм Сватівського районного суду Луганської області (а.с.39,54,65) та скриншоти розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.42,57,64).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Частиною 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд, вирішуючи питання про визнання обов`язковою участі позивача, виходив з того, що без його участі та надання ним особистих пояснень неможливо з`ясувати всі обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що суд може розглянути справу за відсутності учасника справи, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою; повторне неприбуття до суду позивача, явка якого у цій справі судом визнана обов`язковою, відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України має наслідком залишення його позовної заяви без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 без поважних причин не прибув жодного разу в судове засідання після постановлення судом ухвали про визнання його явки обов`язковою для надання особистих пояснень, та не повідомив про причини неявки. Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, ухвала про визнання явки позивача ОСОБА_1 є обов`язковою до виконання за вищезазначеним конституційним положенням.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наведена норма закону передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності позивача тільки за умови, якщо від нього надійшла відповідна заява, та подання цієї заяви не перешкоджає розгляду справи по суті за відсутності позивача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 більш ніж два рази не з`явився в судові засідання, хоча його явку до суду було визнано обов`язковою, про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а без надання особистих пояснень позивача з`ясувати всі обставини справи неможливо, суд вважає, що є усі підстави для застосування наслідків неявки позивача до суду, передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України, тому позовну заяву на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 223, 257, 258-260 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.С.Река