Справа № 583/2695/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача, адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз», про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 03.04.2008 працювала в структурі НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та була переведена адміністратором спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз», що підтверджується копією трудової книжки. Протягом цих років, до початку січня 2018 року, до позивачки не було ніяких зауважень та претензій з боку керівництва спортивно-житлового комплексу. Починаючи із січня 2018 директор СЖК ОСОБА_5 почав ставитися до неї упереджено, безпідставно звинувачував у невиконанні посадових обовязків. Протягом короткого проміжку часу був виданий наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_6 про застосування заходів стягнення за порушення трудової дисципліни за №88-к/тм від 26.02.2018, який вона оскаржила в суді. 06.07.2018 наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ОСОБА_6 за № 626-к/тм до позивачки було застосовано стягнення у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни, а саме, за не виконання власних трудових обовязків відповідно до пункту 2.34 посадової інструкції адміністратора спортивно-житлового комплексу. Їй було надано для ознайомлення наказ №172 про припинення трудового договору (контракту) в якому вказано, що підставою для припинення трудових відносин є прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня і без поважних причин), згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України та Наказ №626к/тм від 06.07.2018 «Про застосування заходів стягнення за порушення трудової дисципліни». В оскаржуваному наказі вказано, що позивачка була відсутня на робочому місці без поважних причин 02.02.2018, 04.02.2018, 06.02.2018, 08.02.2018, 10.02.2018, 12.02.2018, 14.02.2018, чим грубо порушила трудову дисципліну та правила внутрішнього трудового розпорядку нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», в результаті чого здійснила прогул без поважних причин, про що було складено акт про відсутність працівника на робочому місці від 14.06.2018. Насправді 02.04.2018 вранці вона звернулася на амбулаторний прийом лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_7, так як не могла приступити до роботи для виконання своїх обовязків адміністратора спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз», через больовий стан правого коліна. Лікар оглянув коліно, яке було явно припухлим та мало почервоніння, і направив її на рентгенологічне обстеження. Лікарем був встановлений діагноз: гострий препателярний бурсит з правого боку, больовий синдром. Їй був відкритий лікарняний лист №540637 з 02.02.2018 по 06.02.2018. Лікар ОСОБА_7 призначив лікування, рекомендував провести пункцію правого колінного суглобу, але вона злякавшись назви процедури, відмовилася від неї. Проте будучи додатково проінформованою про хворобу через мережу Інтернет повернулась до лікарні, де лікар зробив їй відповідну процедуру. Через мережу Інтернет по відео звязку поспілкувалася із родичкою, яка перебувала за межами України, із приводу захворювання та остання запросила її до Чехії для консультації із тамтешнім лікарем. Розуміючи, що їй відкрито лікарняний лист, поїхала в Чехію для консультації відносно підтвердження встановленого діагнозу. Впевнена, що мала законне право на пересування по Україні та за її межі, так як була звільнена від роботи. За кордоном був підтверджений встановлений діагноз, але больовий синдром не проходив, припухлість не спадала. Їй пояснили, що лікування бурситу є тривалим та лікування призначене правильно. 06.02.2018 її сестра зявилася на амбулаторний прийом до лікаря ОСОБА_7 та повідомила, що вона лікується та їй важко пересуватися, що було правдою, просила подовжити дію лікарняного листа та дала телефон лікарю. 06.02.2018 та 09.02.2018 через відео звязок по мобільному вона консультувалась із лікарем з приводу хвороби. Лікарняний був продовжений до 14.02.2018, а вже цієї дати вона особисто прибула до лікаря. Так як припухлість та почервоніння пройшли, коліно вже не так турбувало, лікарняний був закритий. Вказаний лікарняний лист вона здала за місцем роботи відповідно до вимог закону. Пізніше дізналася, що листом Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду у Сумській області №927/15-02 від 08.06.2018 листок непрацездатності серії АДЕ №540637 від 02.02.2018 визнаний таким, що виданий необґрунтовано. 04.07.2018 відбулося засідання первинної профспілкової організації Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», де обговорили подання в присутності представників адміністрації НГВУ «Охтирканафтогаз» та дали згоду на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу із ОСОБА_1, адміністратором спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз», за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Ніхто із присутніх на засіданні не переймався тим, що вона дійсно хворіла та потребувала лікування, всіх цікавило лише її перебування за межами України. Вважає, що неналежне виконання лікарем обовязків по обстеженню хворого і веденню документації не дає підстав для висновку, що виданий повноважним лікарем листок непрацездатності не підтверджує тимчасову непрацездатність позивачки у період з 02.02.2018 по 14.02.2018. При винесені оскаржуваного наказу про звільнення за ч. 4 ст. 40 КЗпП України, відповідачем не надано доказів, що вона імітувала хворобу. Твердження відповідача, що їй виданий лікарем листок непрацездатності із порушеннями інструкції про порядок видачі документів, тому є незаконним, не надає відповідачу підстав для спростування факту її хвороби та наявності підстав для звільнення від виконання трудових обовязків з тимчасовою непрацездатністю у зазначений період. Нею не було вчинено проступку, так як вона мала право на вільне пересування по Україні та за її межі, намагаючись покращити стан свого здоровя та маючи діючий на той час лікарняний лист, тому наказ №626-к/тм від 06.07.2018 є незаконним.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували із підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначили про те, що адміністрацією НГВУ «Охтирканафтогаз» при проведенні звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпП процесуально дотримані вимоги чинного законодавства України щодо виду, органу, строку та порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, тощо. 22.06.2018 ОСОБА_1 було надано письмове пояснення з приводу її відсутності на роботі у період з 02.02.2018 по 14.02.2018 із тексту якого вбачається, що у даний період часу вона перебувала на лікарняному. Позивачці було відомо, що лист непрацездатності АДЕ № 540637 від 02.02.2018 на який вона посилається визнано таким, що виданий необґрунтовано. Будь-яких інших доказів (пояснень), які б вказували на поважність причин відсутності на роботі у період з 02.02.2018 по 14.02.2018 ОСОБА_1 надано не було. При звільненні за прогул НГВУ «Охтирканафтогаз» було враховано положення ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», зокрема приписи пункту 6 частини 1 статті 9 Закону, відповідно до якої основними завданнями Фонду та його робочих органів є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності та врахувало вимоги Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом Міністерства охорони здоровя України № 455 від 13.11.2001 року, зареєстровану в Міністерстві Юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196 зі змінами та доповненнями, відповідно до п. 8.1. якої контроль за виконанням останньої закладами охорони здоров'я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції в тому числі і Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Так, ОСОБА_1 без поважної причини була відсутня на роботі та не виконувала свої обовязки, передбачені посадовою інструкцією адміністратора спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» 02.02.2018, 04.02.2018, 06.02.2018, 10.02.2018, 12.02.2018 та 14.02.2018 року, тобто 7 днів. Будь-яких документів чи пояснень, що підтверджують правомірність її відсутності на роботі в зазначений період ОСОБА_1 не надала. Листок непрацездатності серія АДЕ № 540637 в період з 02.02.2018-14.02.2018 року, на який посилається позивачка в своєму поясненні від 22.06.2018 року, визнаний Фондом соціального страхування України таким, що виданий необґрунтовано. Доводи позивачки не узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 13.11.2001 N 455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196, зі змінами та доповненнями (далі по тексту - Інструкція № 455) Основами законодавства України про охорону здоровя, Інструкцією № 455. встановлені певні обовязки як для лікуючого лікаря, так і для пацієнта. Так, у статті 34 Основ законодавства України про охорону здоровя через право лікаря закріплені обовязки пацієнта щодо виконання медичних приписів лікуючого лікаря або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров'ю населення та дотримання пацієнтом встановленого для нього режиму. З наданого листка непрацездатності та із доводів позивачки наведених в позовній заяві вбачається, що як лікуючим лікарем, так і ОСОБА_1 не дотримані вимоги чинного законодавства України з охорони здоровя. Із пояснень позивачки просліджується, що остання неодноразово порушувала встановлений лікарем ОСОБА_7 режим, зокрема неявка на прийом лікаря 06.02.2018 року та 09.02.2018 року. На прийом 06.02.2018 та 09.02.2018 року приходила сестра позивача, через її виїзд за межі України, без дозволу лікаря, а тому лікарем ОСОБА_7 необґрунтовано продовжено листок непрацездатності 06.02.2018, 09.02.2018, в тому числі без відмітки про порушення режиму. Таким чином, ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 1.7. Інструкції № 455, відповідно до якої видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. Крім того, твердження позивачки щодо її законного права на пересування по Україні та за її межами, так як вона була звільнена від роботи, перебуваючи на лікарняному суперечить як приписам статті 34 Основ законодавства, так і приписам пункту 4.1. Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності. Також до 02.02.2018 позивачка зверталася з проханням до безпосереднього керівника про надання їй відпустки поза графіком і отримавши відмову в звязку з тим, що її не було ким замінити, звернулася до КЗ «Охтирська центральна районна лікарня» за отриманням листка непрацездатності, який в подальшому був визнаний таким, що виданий необґрунтовано. Визнання Фондом соціального страхування України листка непрацездатності таким, що виданий необґрунтовано дозволяє зробити висновок про відсутність у позивачки в період відсутності на роботі з 02.02.2018 по 14.02.2018 будь-яких захворювань, травм або інших причин що підтверджують її тимчасову непрацездатність і, як наслідок, відсутність поважних причин не зявлення на роботу у вказаний період. Повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-17335/0/15-18 від 17.04.2018 підтверджує, що позивачка перетинала державний кордон України 04.02.2018 (виїзд з України) в пункті пропуску Краківець та 13.02.2018 в пункті пропуску Шегині (в'їзд в Україну). Позивачка також не надає доказів направлення будь-яким медичним закладом України на лікування (консультацію) останньої за межі України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Конституція України, проголосивши Україну демократичною, соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема, її обов'язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (ст. ст. 1, 3 Конституції України). Складовою цього обов'язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (ч. 4 ст. 13, ч. ч. 1, 2, 7 ст. 43 Конституції України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і у порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст.ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

У п. 22 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

У ст. 149 КЗпП України передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його з роботи роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого ним дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.

Перевіряючи наявність правових підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення позивача з роботи за порушення трудової дисципліни та відсутність на роботі без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 із 03.04.2008 працювала в структурі НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та наказом №92 від 04.07.2012 р. була переведена адміністратором спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (а.с. 9).

Як було встановлено судом, і це не заперечують сторони, позивач 02.02.2018 р. звернулась на амбулаторний прийом лікаря - ортопеда-травматолога ОСОБА_7 із приводу запалення колінного суглобу. ОСОБА_1 було відкрито лікарняний № 540637 із 02.02.2018 року по 06.02.2018 року та призначено зявитися до лікаря 06.02.2018 року. В подальшому лікарняний № 54063 продовжений до 09.02.2018 та до 14.02.2018 року, що також підтверджується копією листка непрацездатності ОСОБА_6 АДЕ №540637 (а.с. 12 на звороті).

Разом із тим, згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-17335/0/15-18 від 17.04.2018 позивач перетинала державний кордон України 04.02.2018 (виїзд з України) в пункті пропуску Краківець та 13.02.2018 в пункті пропуску Шегині (в'їзд в Україну). (а.с. 12).

Допитаний як свідок лікар ортопед ОСОБА_7 підтвердив факт звернення позивача до нього з приводу захворювання колінного суглобу та наявності підстав для відкриття лікарняного листа. Підтвердив факт огляду хворої 06.02 та 09.02.2018 через відео звязок по телефону. Зазначив про те, що діяв відповідно до закону та підзаконних нормативних актів та лікарняний листок був виданий обґрунтовано.

Допитаний як свідок лікар ортопед ОСОБА_8 зазначив, що дії його колеги по відкриттю та продовженню лікарняного є правомірними та поставив під сумнів правильність висновків спеціалістів управління Фонду соціального страхування про необґрунтованість виданого лікарняного листа.

Однак суд критично відноситься до показів зазначених свідків о огляду на наступне.

Так, на звернення в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ОСОБА_6 щодо обґрунтованості видачі та продовження листка непрацездатності ОСОБА_1 ОСОБА_6 АДЕ №540637 Управління виконавчої дирекції у Сумській обл. Фонду соціального страхування України було надано відповідь за вих. 927/15-02 від 08.06.2018 р. про те, що зазначений листок непрацездатності був виданий необґрунтовано (а.с. 83).

Зазначені обставини підтверджуються також довідкою про результати позапланової перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності № 540637, застрахованій особі ОСОБА_1 від 06.06.2018 року (а.с. 183-186).

Крім того, допитана як свідок ОСОБА_9 (головний спеціаліст сектору експертизи тимчасової непрацездатності відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соц. страхування України в Сумській обл.) пояснила, що саме вона проводила перевірку стосовно обґрунтованості видачі вищезазначеного лікарняного листа. Повністю підтвердила правильність висновків викладених у довідці про результати позапланової перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності № 540637, застрахованій особі ОСОБА_1 від 06.06.2018.

Допитана як свідок, на той час в.о. голови ЛКК Охтирської ЦРЛ ОСОБА_10, пояснила, що погоджувала продовження лікарняного позивачу на строк понад 10 днів, оскільки із цього приводу до неї підходив лікар ОСОБА_7. Проведену Фондом перевірку вважає обґрунтованою.

Відсутність позивача ОСОБА_1 на робочому місці у період часу з 02.02.2018 року по 14.02.2018 року підтверджується відповідним актом від 14.06.2018 р. (а.с. 86)

У наданому на адресу керівництва письмовому поясненні від 22.06.2018 позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що у період із 02.02.2018 по 14.02.2018 перебувала на лікарняному. (а.с. 82).

Згідно наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_6 за №573-к/тм від 25.06.2018 02.02.2018, 04.02.2018, 06.02.2018, 08.02.2018, 10.02.2018, 12.02.2018, 14.02.2018 ОСОБА_1 визнано вважати прогулами та зобовязано директора СЖК внести до табелю обліку використання робочого часу за лютий 2018 зазначені відомості. (а.с. 87).

04.07.2018 відбулося засідання первинної профспілкової організації Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», де обговорили подання в присутності представників адміністрації НГВУ «Охтирканафтогаз» та дали згоду на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу із ОСОБА_1, адміністратором спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз», за п. 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 88).

Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ОСОБА_6 за № 626-к/тм від 06.07.2018 до позивачки було застосовано стягнення у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни, а саме, за не виконання власних трудових обовязків відповідно до пункту 2.34 посадової інструкції адміністратора спортивно-житлового комплексу. (а.с. 90).

На задоволення клопотання позивача були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, кожен окремо, підтвердили наявність у позивача в зазначений період проблем із здоровям колінного суглобу, а ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 - додатково пояснили про наявність ще й складних робочих стосунків між нею та безпосереднім керівником.

Допитаний як свідок директор СЖК ОСОБА_5 підтвердив відсутність його підлеглої на робочому місці в зазначений період. До нього дійсно зверталась позивач із приводу надання їй відпустки поза графіком. Однак у цьому їй було відмовлено і після того вона пішла на лікарняний. Йому відомо, що саме у цей період вона перебувала за кордоном. Прохаючи про відпустку ОСОБА_1 йому на здоровя не скаржилась.

Даючи оцінку доводам сторін у їх сукупності, вищезазначеним показам свідків та письмовим доказам суд прийшов до висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, адже останній листок непрацездатності був виданий необґрунтовано. Також позивач систематично порушувала режим лікування безпосередньо не зявляючись на огляд до лікаря, виїздила за межі України не маючи відповідного медичного направлення для проведення консультацій чи лікування за кордоном та й взагалі не надала будь-яких підтверджень про виїзд за кордон у період перебування на лікарняному саме із вищезазначеною метою. Покази допитаних за клопотанням позивача свідків про те, що саме у той період ОСОБА_1 мала проблеми з коліном не є достатньою підставою для висновку про її непрацездатність у зазначений період та про наявність законних підстав для не виходу на роботу. Отже, непрацездатність позивача у період, який був їй врахований як прогул без поважних причин. Нею належними та допустимими доказами не підтверджений. Із досліджених матеріалів встановлено, що відповідачем були дотримані вимоги чинного законодавства України щодо виду, органу, строку та порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Із огляду на викладене, суд вважає, що відповідач правомірно звільнив ОСОБА_1 із займаної посади на підставі п. 4, ч. 1, ст. 40 КЗпП України і її вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз», про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_16