Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 344/10586/17

провадження № 61-5951ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Кобрин Оксаною Миколаївною, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Івана-Франківська міська рада звернулася до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порядку проведення обстеження земельних ділянок на предмет дотримання вимог земельного законодавства, а саме - наявності правовстановлюючих документів, Івано-Франківською міською радою було встановлено, що у ОСОБА_1, який є власником адміністративно-виробничих приміщень та гаражів по АДРЕСА_1, відсутня інформація про наявність у нього документів на право користування земельною ділянкою площею 0,4026 га, на якій знаходяться згадані вище приміщення.

Посилаючись на те, що, набувши право власності на адміністративно-виробничі приміщення та гаражі за вищевказаною адресою, ОСОБА_1 належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою із Івано-Франківською міською радою, яка реалізує право власності територіальної громади на земельну ділянку, та в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані збитки, які полягають у неотриманні орендної плати за землю.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_1 завданих збитків (орендної плати) за період з 19 листопада 2014 року по 05 серпня 2016 року розмірі 64 982,69 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року позовні вимоги Івано-Франківської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради збитки в розмірі 64 982,69 грн за період з 19 листопада 2014 року по 05 серпня

2016 року та стягнуто 1 600,00 грн витрат з оплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 64 982,69 грн за період з 19 листопада 2014 року по

05 серпня 2016 року та 1 600,00 грн судового збору.

18 березня 2019 року до Верховного Суду звернувся ОСОБА_1 із касаційною скаргою, подану адвокатом Кобрин О. М., в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від

12 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Івано-Франківської міської ради у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 344/10586/17 є стягнення збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 64 982,69 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану адвокатом Кобрин Оксаною Миколаївною, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило