РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16960/15-ц

Провадження № 2/643/40/19

27.11.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

З позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 06.09.2012 у розмірі 272732 грн. 88 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.09.2012 він надав у борг відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7985 доларів США, що на момент отримання коштів становило 65000 грн., які відповідач зобов`язався повернути не пізніше 13.10.2012, про що власноруч написав розписку. 04.12.2012 до зазначеної суми він додатково надав відповідачу ще грошові кошти у сумі 4837,32 доларів США, що на момент отримання коштів становило 39666 грн., а загальна сума отриманих від нього відповідачем у борг грошових коштів склала 12822,32 доларів США, що на момент отримання коштів становило 104666 грн., про що відповідач написав розписку. У зазначений термін відповідач борг не повернув, від спілкування ухиляється. Борг відповідача за договором позики у розмірі 12822,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 08.10.2015 становить 272732,88 грн. (100 доларів США = 2127,0167 грн.).

ОСОБА_1 подав заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2 сам неодноразово позичав грошові кошти, як у нього безпосередньо, так і позичені ним у знайомих для ОСОБА_2 . Так, 03.11.2013 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США та 14500,00 Євро з обов`язком повернути вказану суму за першою вимогою, про що власноруч написав розписку. 26.11.2013 відповідно до розписки, складеної ОСОБА_2 власноручно, він отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7250,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. 27.11.2013 відповідно до розписки, складеної ОСОБА_2 власноручно, він отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32000,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. За фактом шахрайських дій позивача він з іншими постраждалими особами звернулися 15.05.2015 із заявою до ГУ НП в Харківській області, та на підставі заяви ведеться досудове слідство. Відповідач зазначив, що не заперечує повернути отримані у позивача грошові кошти за розпискою від 06.12.2012 після повернення йому позивачем отримані грошові кошти у сумі 49250,00 доларів США та 14500 Євро. Крім того, 30.01.2014 частина боргу була повернути ним позивачу та перерахована на особисту банківську карту Приват 24 ОСОБА_2 у розмірі 9000,00 грн. Що стосується повернення грошових коштів у сумі 39666,00 грн., то він у борг від позивача не брав та обов`язку повернути у розписці не зазначав (а.с.27-32 т.1).

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 1 756 810,00 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що відповідно до розписки, написаної власноручно ОСОБА_2 від 03.11.2013, він позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США та 14500 Євро з обов`язком повернути на першу вимогу. Відповідно до розписки від 26.11.2013, складеної ОСОБА_2 власноручно, він позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7250,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. Відповідно до розписки від 27.11.2013, складеної ОСОБА_4 власноручно, він позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32000,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. Загальна сума позичених в нього позивачем грошових коштів склала 49250,00 доларів США, що дорівнює 1323840, 00 грн. (за курсом НБУ на 16.03.2016 1 долар США дорівнює 26,88 грн.), 14500,00 Євро, що дорівнює 432970,00 грн. (за курсом НБУ на 16.03.2016 1 Євро дорівнює 29,86 грн.). 26.01.2016 на адресу позивача ним направлена письмова вимога про повернення позики, вказана грошова сума ОСОБА_2 не повернута (а.с.46-50 т.1).

Ухвалою суду від 21.03.2016 зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (а.с.60-61).

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить припинити зобовязання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 1 595 969 грн. 05 коп. (а.с.63-69 т.1).

Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не отримував вимоги відповідача від 26.01.2016 про повернення позики, та не міг отримати, оскільки на той час за адресою: АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 надсилав лист, не проживав, з 03.09.2015 знятий з місця реєстрації, а отже, у відповідача відсутні правові підстави вимоги щодо негайного виконання обов`язку повернення грошових коштів за розписками. Зазначає, що ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 майже всю суму позичених коштів за розписками, проте ОСОБА_1 цей факт не зазначає та намагається приховати від суду, відмова ОСОБА_1 видати ОСОБА_2 розписку про отримання часткового виконання зобовязання є підставою, за якою ОСОБА_2 має право затримати виконання цього зобовязання, оскільки настало прострочення кредитора. ОСОБА_2 не отримував від ОСОБА_1 30.01.2014 на особисту карту Приват 24 гроші у сумі 9000,00 грн., як частину повернення боргу за позикою від 06.09.2012, та ОСОБА_1 не надав суду доказів такого перерахування коштів (а.с.89-91 т.1).

Ухвалою суду від 17.01.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с.124-125 т.1).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ухвалою суду від 17.01.2017 по справі призначено судову технічну експертизу документу (а.с.129-130 т.1).

Ухвалою суду від 17.08.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова кримінального провадження № 0002511 стосовно ОСОБА_2 за ч.4 ст. 190 КК України та повернення оригіналу розписки, відмовлено (а.с.171-172 т.1).

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про припинення зобовязання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 на суму 160840 грн. 95 коп. у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 1 665 784 грн. 05 коп. (а.с.220-223 т.1).

Представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подані до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що ОСОБА_2 не передавав через ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів для повернення іншим особам, в тому числі за прізвищем « ОСОБА_5 », а коштами, повернутими ОСОБА_2 у розмірі 4000,00 доларів США ОСОБА_1 міг розпорядитися на власний розсуд, кошти у розмірі 4000,00 доларів США повернути ОСОБА_1 в якості боргу за розпискою від 03.11.2013 та розпискою від 26.11.2013. Крім того, ОСОБА_1 у суді визнав факт повернення йому ОСОБА_2 грошових коштів, разом з тим, ОСОБА_2 не отримував 30.01.2014 від ОСОБА_1 суму грошей у розмірі 9000,00 грн. як частину повернення боргу за розпискою від 06.09.2012 на особисту банківську карту Приватбанку, та відповідач не надав суду доказів повернення позивачу цих грошових коштів.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_3 про підтримання позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі та про заперечення у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у повному обсязі. В зв`язку з чим, суд визнає неявку позивача та його представника в судове засідання неповажною, та вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, надав суду оригінал розписки, написаної ОСОБА_2 від 03.11.2013, 26.11.2013.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 надані суду ксерокопія розписки ОСОБА_1 від 06.09.2012 про отримання від ОСОБА_2 у борг 65000,00 грн. (еквівалент 7985 доларів США) зі строком повернення не пізніше 13.10.2012, яка доповнена ОСОБА_1 . 04.12.2012 про додання суми 39666,00 грн. (еквівалент 4837,32 доларів США), та загальна сума становить 104666 грн. (еквівалент 12822,32 доларів США) (а.с.4 т.1).

Оригінал вказаної розписки ні позивачем, ні його представником в якості належного доказу суду не надано.

Відповідно до положень ст. 545 ЦПК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Враховуючи вимоги ст. 545 ЦК України та ненадання позивачем в якості доказу оригіналу боргового документу, суд вважає позовні вимоги такими, що не є обґрунтованими, а позиція позивача не є доведеною в ході судового розгляду, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, в зв`язку з недоведеністю.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Судом встановлено, що 03.11.2013 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США и 14500,00 Євро, з зобов`язанням повернути на першу вимогу ОСОБА_1 26.11.2013 ОСОБА_2 згідно вказаної розписки та зі згоди ОСОБА_1 збільшив суму боргу по розписці до 17250,00 доларів США та 14500,00 Євро, які зобов`язався повернути на першу вимогу ОСОБА_1 , що підтверджується оригіналом власноручно написаної ОСОБА_2 розписки.

27.11.2013 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму у розмірі 264 000,00 грн. (еквівалент 32000,00 доларів США), з зобов`язанням повернути на першу вимогу, що підтверджується оригіналом власноручно написаної ОСОБА_2 розписки.

Вказані позики є безпроцентними.

Згідно висновку № 1360 судово-технічної експертизи документів від 06.06.2017, в наданій на дослідження «Розписке» від 27.11.2013, що міститься в матеріалах цивільної справи № 643/16960/15-ц на 133-му аркуші, рукописний текст « ОСОБА_6 МТ 144284 выдан Московским РОХГУГУМВД Укр. В Харьк. Обл. 13 января 2011 г. Взял в долг у ОСОБА_1 Паспорт НОМЕР_1 выдан Московским РОХГУГУМВД 5 июля 2012 г. сумму: 264000,00 грн. (двести шестьдесят четыре тыс. грн.) экв. 32000,00 долл. США (тридцать две тыс. долл. США). Обязуюсь вернуть по первому требованию. ОСОБА_7 27.11.2013 г.» та підпис від імені « ОСОБА_7 » виконані у рукописний спосіб за допомогою кулькової ручки (ручок), стрижень якої був заповнений гелевим чорнилом чорного кольору (а.с.140-143 т.1).

Доказів про повернення ОСОБА_1 сум позичених грошових коштів за вказаними розписками позивач ОСОБА_2 не надав та матеріали справи таких доказів не містять.

Суд не приймає в якості належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 надані ним ксерокопії розписок: від 13.06.2012 ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 194 400,00 грн. (еквівалент 24000,00 доларів США), в якій міститься запис ОСОБА_2 про його зобовязання виплатити вказані кошти у випадку невиплати ОСОБА_1 або ОСОБА_9 ; від 13.10.2013 ОСОБА_1 про отримання ним від ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 30000,00 доларів США, в якій міститься запис ОСОБА_2 про його зобовязання виплатити вказані кошти у випадку невиплати ОСОБА_1 (а.с.34, 35 т.1), з підстав, що суду оригінали таких розписок не надані, та суд вважає зустрічні позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за вказаними розписками такими, що не є обґрунтованими та недоведеними, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Посилання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що позивач вимогу від ОСОБА_1 про повернення позичених коштів не отримував, а тому у ОСОБА_1 відсутні правові підстави вимоги щодо негайного виконання обов`язку повернення грошових коштів за розписками, є безпідставним.

Так, відповідачем ОСОБА_1 надані належні докази про направлення 26.01.2016 ОСОБА_2 за відомим зареєстрованим місцем його проживання вимоги про повернення позики за розписками (а.с.55,56 т.1). Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом із вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за розписками 18.03.2016, та ОСОБА_2 достовірно відомо про існування зазначених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за розписками від 03.11.2013 з урахуванням розписки від 26.11.2013 та від 27.11.2013.

Разом з тим, у розписці ОСОБА_2 від 03.11.2013 з урахуванням розписки від 26.11.2013 боргове зобовязання виражене у валюті - 17250,00 доларів США та 14500,00 Євро, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України не визначена, не встановлений інший порядок повернення боргу та не передбачено його визначення у грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, а тому правові підстави для перерахування боргу у доларах США та у Євро за офіційним курсом НБУ відсутні.

У розписці ОСОБА_2 від 27.11.2013 боргове зобовязання виражене у національній валюті - гривнях у розмірі 264 000,00 грн., з визначенням грошового еквівалента - долара США. З тексту розписки вбачається, що гроші позичальником отримані у гривні. Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме - 264 000,00 грн., вказана сума і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 27.11.2013 у розмірі 264000 грн. 00 коп., та заборгованість за договором позики від 26.11.2013 у розмірі 17250 доларів США та 14500 Євро.

Оскільки первісний позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу не підлягає задоволенню, підстави для задоволення зустрічних позовних вимог в частині припинення зобовязання ОСОБА_1 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відсутні.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2727,33 грн. (а.с.1 т.1) та витрати за проведення судово-технічної експертизи документів у розмірі 4404,00 грн. (а.с.139 т.1); відповідачем ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890,00 грн. (а.с.51 т.1).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4388 грн. 24 коп.; понесені ОСОБА_2 судові витрати покладає на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 133, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість за договором позики від 27.11.2013 у розмірі 264000 (двісті шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп., заборгованість за договором позики від 26.11.2013 у розмірі 17250 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США та 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4388 (чотири тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 24 коп.

У решті зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03.12.2019.

Суддя: Т. В. Поліщук