Справа № 212/6089/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., при секретарі судового засідання Мігрін Н.С., за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні приватною власністю та вселення. Свої вимоги мотивує тим, що 13.12.1991 року на підставі договору купівлі-продажу він придбав у власність кватиру за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті його дружини ОСОБА_5, що сталася 15.04.2002 року він продовжив проживати сам в квартирі. Після смерті дружини він з дітьми не мав спору щодо спадщини, що відкрилася за дружиною, а ні старша донька ОСОБА_6, ані молодша - ОСОБА_3 не зверталися до нотаріальної контори щодо відкриття спадщини, так як вирішили, що він прийме спадщину фактично, а після його смерті дану квартиру успадкує ОСОБА_3 На підтвердження даних намірів ним було 07.02.2002р. оформлено заповіт на користь ОСОБА_3 Через рік після смерті дружини донька попросила його зареєструвати її разом з чоловіком в його квартирі, так як вони не можуть знайти роботу без реєстрації в місті ОСОБА_7, на що він погодився і вони зареєструвалися 16.04.2003р. і в подальшому дійсно проживали разом з ним до кінця 2013 року. З 2003 року він почав жити з ОСОБА_8 за її адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, але періодично навідувався в свою квартиру, мав до неї доступ: ключі,особисті речі, документи на квартиру. Але в подальшому донька ОСОБА_3 з зятем заборонили йому приходити до його квартири, мотивуючи це тим, що він проживає разом з громадянкою ОСОБА_8 у її квартирі, йому є де жити і він їм заважає. В нього відібрали ключі від квартири, в квартирі залишилися всі правовстановлюючі документи на його приватну власність, тобто його повністю усунули від його приватної власності і перешкоджають володіти та користуватися., починаючи з кінця 2012 року. В листопаді 2014 року він звернувся до Жовтневого РВ КМУ УМВС України з заявою у відношенні осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що йому чиняться перешкоди в користуванні приватною власністю, відібрали ключі від квартири та правовстановлюючі документи. Нажаль міліція йому не допомогла та він отримав висновок, яким йому рекомендовано звернутися до суду. Він неодноразово намагався потрапити до квартири, але йому не відчиняють, документів та ключів не віддають, у звязку таким поводженням доньки він вирішив звертатися до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні приватним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вселенні мене в квартиру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві.

Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явилися. Від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення справи в зв'язку з знаходженням захисника на лікарняному. Однак суд критично відноситься до даного клопотання, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про участь даного адвоката та представлення інтересів відповідачів по даній справі. З наданих раніше пояснень представника відповідача ОСОБА_9 позовні вимоги не визнають. Відзив на позовну заяву відповідачі не надали.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу,укладеного 13.12.1991 року між ЖКГ РУ ім. ХХ Партзїду Горно-промислового обєднання «Южруда» та ОСОБА_2, наконечний О.М. придбав трикімнатну квартиру, загальною площею 57.2 м2., в тому числі жилої 37,7 м2 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до реєстраційне посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації від 03.01.1992 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1, викуплено та набуто право приватної власності, про що вчинено запис в реєстрі за № 2631.

Згідно довідки начальника КП ДОР «Криворізьке БТІ» ОСОБА_10 за № 154648 від 23.05.2017 року станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: вул. Петроградська /Святоандріївська/АДРЕСА_2, в м. Кривий Ріг, зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №6, сторінка 101, запис 101 на імя ОСОБА_2.

Згідно листа керуючого справами виконкому районної у місті ради ОСОБА_11 № 15/26-4926 від 11.09.2017р. станом на 11.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 .О., ОСОБА_4

За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У зв'язку з тим, що позивач на даний час являється власником квартири, він має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, судом безспірно встановлено, що позивач не має ключа від квартири за адресою: АДРЕСА_3, доступу до нього відповідачі не надають, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності щодо користування належною йому квартирою.

У спростування зазначеного будь яких належних доказів з боку відповідачів суду не надано.

У зв'язку з вище викладеним, позов ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_3 та вселення підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат за надання правничої допомоги слід зазначити наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витати на оплату правничої допомоги в розмір 1500,00 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316 - 319, 321, 325, 328, 355, 356, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 155 ЖК України, керуючись п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст. ст. 4, 12, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 квартирою за номером 48 в будинку за номером 19 по вулиці Святоандріївській ( Петроградській) в м. Кривому Розі.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою № 48 в житловому будинку № 19 по вул. Святоандріївській ( Петроградській) в м. Кривому Розі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_4 ( Петроградській) в м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500 ( одна тисяча пятсот ) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Пустовіт