Номер провадження: 22-ц/813/5002/19
Номер справи місцевого суду: 520/2224/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Громіка Р.Д..,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката позивача Дегтяра О.С. та третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Свиди Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про переведення прав покупця,-

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про переведення прав покупця.

18 лютого 2019 року представник позивача ОСОБА_5 С ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний»: 1/8 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586490, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586432, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/8 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20259010, (яка раніше належала ОСОБА_4 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Також просила забезпечити позов шляхом заборонення суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна.

Посилаючись на те, що власники ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» мають реальний намір відчужити нерухоме майно, яке є предметом спору.

Заяву розглянуто за відсутності сторін.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Свида К.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_1 представляє їх адвокат Свида К.В.. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах вимог заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддіввважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, в редакції чинної на час вирішення цього процесуального питання, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 , про переведення прав покупця.

18 лютого 2019 року адвокат Свида К.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» (): 1/8 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586490, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586432, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/8 частку у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20259010, (яка раніше належала ОСОБА_4 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та

шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна: 1/8 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586490, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20586432, (яка раніше належала ОСОБА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 1/8 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 20259010, (яка раніше належала ОСОБА_4 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01,

обґрунтовуючи заяву тим, що частку у статутному капіталі ТОВ «Бізнес Центр «Шкільний», вартістю 170 000 гривень, ОСОБА_4 було відчужено ОСОБА_7 , частку у статутному капіталі товариства вартістю 830 000 грн. було відчужено ОСОБА_3 ОСОБА_8 , без згоди інших співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що призвело до порушення їхніх прав. На підтвердження вимог про забезпечення позову, заявник посилається назагальноукраїнський сервіс оголошень OLX, на якому розміщено оголошення про продаж приміщення офісного центру, 3-х поверхового, на 4 рівнях, загальною площею 631 м2, та відповідь №б/н від 18.02.2019р. на адвокатський запит представника заявника ОСОБА_1 до агентства нерухомості «ЛЕТО», щодо продажу нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої продаж об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , на сайті «ОЛХ» запосиланням: https://www.olx.ua/obyavlenie/fasadnoe-otdelno-stovaschee-zdanie-na-pr-marshala-zhukova- lv3-IDD7vRc.html було розміщено агентством нерухомості «ЛЕТО» на замовлення представника власників 6/8 частки у праві власності на об`єкт нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , після перевірки його повноважень та правовстановлюючих документів. В такий спосіб власники ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» мають реальний намір відчужити нерухоме майно, яке є предметом позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що додані до заяви фотографії з сервісу OLX та оголошення не дають підстав вважати, що оголошення належить власникам ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», а у відповіді агентства нерухомості «ЛЕТО» не зазначено відомостей щодо осіб, які звернулися з оголошенням про продаж нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , що не дає підстав вважати, що це саме власники ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», намагаються відчужити спірне майно. Заявник просить забезпечити позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, але не зазначає, яким конкретно суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам встановити заборону. Заявником не наведено належного обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що саме власниками ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» вживаються заходи, спрямовані на відчуження нерухомого майна у розмірі 6/8 частки у праві власності на об`єкт нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 . Тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, зазначеного у заяві про забезпечення позову, суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб,

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, викладених у п. 4 постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року №5).

Одним з критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення у майбутньому.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що частку у статутному капіталі ТОВ «Бізнес Центр «Шкільний», вартістю 170 000 гривень, ОСОБА_4 було відчужено ОСОБА_7 , частку у статутному капіталі товариства вартістю 830 000 гривень було відчужено ОСОБА_3 ОСОБА_8 , без згоди інших співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що призвело до порушення їхніх прав,та у якості доказів надала роздруківку з загальноукраїнського сервісу оголошень OLX в розділі «Нерухомість», «Продаж» комерційної нерухомості Одеса», про розміщення на про продаж приміщення офісного центру, 3-х поверхового, на 4 рівнях, загальною площею 631 м2, за ціною 700 000 дол. США (а. с. 10-13, 15-23) тавідповідь №б/н від 18.02.2019р. на адвокатський запит представника заявника ОСОБА_1 до агентства нерухомості «ЛЕТО», щодо продажу нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з якою продаж об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , на сайті «ОЛХ» було розміщено агентством нерухомості «ЛЕТО» на замовлення представника власників 6/8 частки у праві власності на об`єкт нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , після перевірки його повноважень та правовстановлюючих документі (а. с. 24 - 26).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою №28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «…суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» від 12 березня 2009 року (остаточне 12 червня 2009 року) за заявою №20347/03 у §35 зазначено, що, «… якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №93, сс. 2425, п. 57)».

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, документи, додані до заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В матеріалах справи наявні докази у підтвердженні того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367 ч. 1, 2, 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1, 3, 4, 381 - 384 ЦПК України,Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Свиди Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 28 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

П.М.Черевко