Справа №489/6287/18
Провадження №2/489/284/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Середою А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Капцової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про визнання частково недійсним договору та визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п. 1.1 договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 464/112-К112 від 16 березня 2007 року укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , а саме в частині використання суми грошових коштів в розмірі 222328,00 доларів США з моменту його укладання; визнання недійсним п. 2.1 договору про внесення змін № 4 до договору кредиту № 646/112-К/112 від 16 березня 2007 року, укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , в частині погашення залишку заборгованості в розмірі 222328,00 доларів США та проценти, що нараховані станом на 06.06.2014 року в сумі 153216,83 доларів США, з моменту його укладення. Посилаючись на те, що відповідно до висновку експерта № 34 від 27.08.2018 року, згідно договору про внесення змін № 4 до договору кредиту № 464/112-К112 від 16 березня 2007 року, були внесені зміни до умов кредитування, п саме в п. 2.2 договору, встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1 % річних протягом чотиримісячного строку з дати підписання Договору про внесення змін. Згідно розрахунку заборгованості по висновку експерта, розмір відсотків складає 747,20 доларів США. Останній платіж ним був сплачений 11.04.2011 року. Залишок заборгованості по кредиту станом на 06.06.2014 року становить 222306,09 доларів США, заборгованість за відсотками складає 153206,17 доларів США. Відповідно до п. 2.1 Договору про внесення змін № 4 від 06.06.2014 року, встановлено, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом становить 222328,00 доларів США та процентів у розмірі 153216,83 доларів США, здійснюється до 10 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2014 року. А тому залишок заборгованості за тілом кредиту та відсотками не відповідають висновкам експерта.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що спірні договори укладені за взаємною згодою обох сторін, підписані ними без будь-яких зауважень та розбіжностей. На час укладення договорів, сторони керувалися принципом свободи договору, який означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови, діяли не тільки вільно та розумно, а і з дотриманням вимог чинного законодавства. Висновок експерта, долучений до матеріалів справи не засвідчений належним чином, а тому не може бути належним та допустимим доказом. В даному висновку експерта, на який посилається позивач, не враховане цільове призначення конкретних сум платежів, які позивач вказував, сплачуючи кредит та проценти у період з 10.04.2007 року по 11.04.2011 року і кожне з яких відображене у виписках по особових рахунках позивача, що містять в собі вказані періоди. В результаті цього, визначаючи періоди нарахування процентів, які у висновку є переважно меншими ніж ті періоди нарахування, за які фактично позивач проводив оплату, різницю між такою фактично сплаченою позивачем сумою процентів та відповідною сумою процентів нарахованою експертом, яка через меншу кількість днів у періоді нарахування є меншою, експерт зарахував на погашення тіла кредиту за відсутності на то відповідного розпорядження позивача та в порушення порядку, визначеного п. 2.12 та п. 3.4.1 Кредитного договору. Оспорюванні позивачем договори внесення змін повністю відповідають вимогам законодавства.

У судовому засіданні 28 листопада 2019 року ухвалою суду відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-банк».

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

16 березня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а потім Акціонерне товариство «Альфа-банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №646/112-К112, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 250000,00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (споживчі потреби) зі сплатою 12,5 процентів річних та комісій з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 15 березня 2017 року (п. 1.1, п. 1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3, 1.3.2, 1.3.3 Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за Договором, кредитор укладає: в день укладення цього договору з майновим поручителем ТОВ «Миколаїв Еліт Сервіс», іпотечний договір, за умовами якого поручитель передає кредитору в іпотеку земельну ділянку, яка належатиме йому в майбутньому та нежитлову будівлю, загальною площею 413,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною заставною вартістю 2089690,00 грн., що за офіційним курсом встановленим НБУ на день укладення цього договору становить 413800,00 доларів США; в день укладення цього Договору з позичальником ОСОБА_2 іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 23,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заставною вартістю 139190 грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору еквівалентно в сумі 27562,38 доларів США. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню., обтяження нерухомого майна іпотекою реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна, нотаріусом накладається заборона, яка буде знята після отримання державного акту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 4.2 кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.14 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Додатковою угодою №1 від 14 червня 2007 року збільшено максимальний ліміт заборгованості до 373647,00 доларів США, а додатковою угодою №2 від 14 лютого 2008 року зменшено максимальний ліміт заборгованості до 250000,00 доларів США (а.с. 11, 12).

Як вбачається із договору про внесення змін №3 від 06 червня 2014 року, кредитний договір викладено в новій редакції, зменшено максимальний ліміт заборгованості до 222328,00 доларів США, процентну ставку встановлено в розмірі 13,5% річних (а.с. 13-19).

Договором про внесення змін №4 від 06 червня 2014 року змінено графік погашення кредиту, встановлено суму щомісячного платежу за кредитом та відстроченими процентами з 01.10.2014 року по 01.02.2017 року (до 10 кожного місяця включно) по 7410,93 доларів США та по 5107,23 доларів США відповідно, 01.03.2017 року 7410,03 доларів США та 5107,16 доларів США відповідно, а також змінено процентну ставку та встановлено на період з 06.06.2014 року по 04.10.2014 року 1% річних, з 05.10.2014 року 13,5% річних (а.с. 20-21).

Позивач вважає, що підставою для визнання недійсними п. 1.1 договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 464/112-К112 від 16 березня 2007 року укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , а саме в частині використання суми грошових коштів в розмірі 222328,00 доларів США з моменту його укладання та визнання недійсним п. 2.1 договору про внесення змін № 4 до договору кредиту № 646/112-К/112 від 16 березня 2007 року, укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , в частині погашення залишку заборгованості в розмірі 222328,00 доларів США та проценти, що нараховані станом на 06.06.2014 року в сумі 153216,83 доларів США, з моменту його укладення, є їх невідповідність ст.. ст.. 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказані в п. 1.1 Договору про внесення змін № 3 та п. 2.1 Договору про внесення змін № 4 суми заборгованості за кредитом 222328,00 доларів США та процентами у сумі 153216,83 доларів США не відповідають висновку експерта № 34 від 27.08.2018 року, згідно якого станом на 06.06.2014 року, тобто на дату укладення оспорюваних договорів, залишок заборгованості по кредиту складає 222306,09 доларів США, а за процентами 153206,17 доларів США.

Відповідно до висновку експерта № 34 від 27.08.2018 року Миколаївського науково-дослідного експертно криміналістичного центу МВС України, згідно наданих документів, реальний розмір заборгованості по кредитному договору, Додаткової угоди № 1 від 16.03.2007 року до кредитного договору, Додаткової угоди № 2 від 14.02.2008 року до кредитного договору, Договору № 3 від 06.06.2014 року, Додатку № 1 до договору про внесення змін № 4 до договору кредиту про встановлення графіку погашення кредиту та графіку погашення процентів від 06.06.2014 року по тілу кредиту, відсотках за користування кредитом, комісії та пені, враховуючи усі сплачені в рахунок погашення заборгованості суми станом на 10.10.2017 року, становить: - заборгованість за тілом кредиту станом на 10.10.2017 року становить 222306,09 доларів США, або еквівалент в гривнях по офіційному курсу станом на 10.10.2017 року (26,551695 грн. за 1 долар США) у сумі 5902603,50 грн.; заборгованість за відсотками станом на 10.10.2017 року становить 245738,11 доларів США, або еквівалент в гривнях по офіційному курсу станом на 10.10.2017 року (26,551695 грн. за 1 долар США) у сумі 6524763,35 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту за період часу з 05.10.2016 року по 04.10.2017 року становить 49117,19 доларів США, або у еквіваленті офіційного курсу НБУ станом на 10.10.2017 року становить 1304144,65 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом за період часу з 05.10.2016 року по 04.10.2017 року становить 62447,58 доларів США або у еквіваленті офіційного курсу НБУ станом на 10.10.2017 року становить 1658089,10 грн. Згідно наданих документів, наданий до матеріалів позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунок заборгованості умовам зазначених договорів та додатків та графіку погашення кредиту та процентів, станом на 10.10.2017 року відносно: заборгованості за тілом кредиту, який згідно розрахунку становить 222328,00 доларів США, документально підтверджується частково загальною сумою 222306,09 доларів США; заборгованості за відсотками, який згідно розрахунку становить 245347,42 доларів США, документально підтверджується повністю та становить - 245738,11 доларів США. (відсотки за період з 04.10.2017 (дата розрахунку банком) по 10.10.2017 (дата розрахунку експертом) становлять 500,19 доларів США.

Відповідно до виписки по особовому рахунку станом на 06.06.2014 року ОСОБА_2 , відповідно до призначення Реструктуризації заборгованості по договору № 646/112-К112 від 16.03.2007 року, вихідний залишок станом на 06.06.2014 року становить 222328,00 доларів США., та проценти, що нараховані станом на 06.06.2014 року у розмірі 153216,83 доларів США (а.с. 113-115).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно п. 7 та п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже необхідною умовою для визнання кредитного договору недійсним є умова щодо встановлення обставин, передбачених ст. ст. 215, 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Пунктом 2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які діяли на час виникнення вказаних правовідносин та затверджені постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Згідно п. 7.1 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 646/112-К112, усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на цей договір.

Відповідно до п. 7.6, 7.9 Договору, шляхом підписання цього договору, позичальник підтверджує, що ознайомився з умовами кредитування та загальною вартістю кредиту.

Як вбачається зі змісту Договору внесення змін № 3, даним договором позивач та відповідач за взаємною згодою виклали кредитний договір в новій редакції, в п. 1.1 визначена сума кредиту 222328,00 доларів США та встановлений порядок (графік) її погашення. Дану суму кредиту позивач та відповідач визначили на рівні фактичної заборгованості позивача за кредитним договором, яка існувала на день укладення Договору внесення змін № 3, та розмір якої підтверджувався та підтверджується виписками по особових рахунках позивача станом на 06.06.2014 року (а.с. 108-148).

Договором внесення змін № 4 (п.2.1) позивач та відповідач, за взаємною згодою змінили порядок (графік) погашення кредиту, а також встановили графік погашення заборгованості за нарахованими, але не сплаченими станом на 06.06.2014 року процентами за користування кредитом, в загальній сумі 153216,83 доларів США, розмір якої підтверджувався і підтверджується виписками по особових рахунках позивача станом на 06.06.2014 року (а.с. 108-148).

Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами договору, мав можливість розірвати його в разі, якщо умови договору його не влаштовували. Однак, протягом тривалого часу він жодних претензій до відповідача не висловив, приймав добровільну участь в укладенні додаткових угод до кредитного договору не заперечуючи правомірності отримання кредиту в іноземній валюті та відповідно обов`язку щодо повернення кредиту, приступив до виконання умов кредитного договору, певний час сплачував кредитні платежі, що свідчить про те, що він був обізнаний та погодив умови договору в повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено, що сторони при укладенні договору досягли згоди з усіх істотних умов, як щодо суми кредиту, плати за користування кредитними коштами, строку та порядку повернення цих коштів, відповідальність сторін у випадку порушення зобов`язань по договору, а тому відсутні підстави вважати, що відповідача введено в оману та його посилання, що встановлення у кредитному договорі плати за обслуговування кредиту суд не вбачає підставою для визнання його недійсним.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на недійсність окремих пунктів договорів з підстав встановлення судовою експертизою невідповідності заборгованості за тілом кредиту та відсотками з огляду на таке.

Дійсно висновком судової експертизи яка проведена на підставі ухвали суду в межах розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (справи №489/4914/17, провадження 2/489/629/18) встановлений залишок заборгованості по тілу та відсотками по кредиту, який різниця з розрахунком заборгованості, який надав банк при поданні вказаного позову.

Однак рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року вказаний експертний висновок не був взятий до уваги, з огляду на те, що він не спростовує розрахунку заборгованості наданому банком, а незначна розбіжність виникла внаслідок застосування експертом меншої кількості днів при проведенні розрахунку. Вказане рішення залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2019 року.

Згідно приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином посилання позивача на зазначений висновок експерта, як на підставу визнання недійсними окремих пунктів договорів не має обґрунтування та є безпідставним.

Отже, в даній ситуації, виходячи з встановлених та оцінених конкретних обставин справи, з огляду на те, що не встановлено порушень прав відповідача як споживача фінансових послуг у сфері кредитування, умови спірних договорів відповідають положенням цивільного законодавства та є справедливими, а також беручи до уваги відсутність підстав для визнання недійсними п. 1.1 договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 464/112-К112 від 16 березня 2007 року укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , та п. 2.1 договору про внесення змін № 4 до договору кредиту № 646/112-К/112 від 16 березня 2007 року, укладений 06 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , , оскільки ОСОБА_2 , підписуючи спірні договори, діяв вільно, на власний розсуд, умови договору його влаштовували, він мав можливість відмовитися від укладення вказаного договору, сторони погодили умови договору та приступили до його виконання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Окрім цього, відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Суд не приймає до уваги зазначене клопотання, оскільки позовна давність застосовується у разі відсутності самостійних підстав для відмови у задоволенні позову.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про визнання частково недійсним договору та визнання недійсним договору відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: акціонерне товариство «Альфа-банк», ЄРДПОУ 23494714, юридична адреса: м. Київ вул. Велика Васильківська 100.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «04» грудня 2019 року.