Провадження № 22-ц/812/535/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2019 року м. Миколаїв

справа № 488/2740/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Серебрякової Т.В., Шаманської Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухваленого 21 січня 2019 року під головуванням судді Лазаревої Г.М. в приміщенні цього ж суду, дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1, про зміну розміру аліментів.

Позивач зазначала, що з березня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2015 року. Рішенням того ж суду від 30 вересня 2015 року з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що, витрати на утримання дитини значно зросли, що обумовлено збільшенням потреб дитини внаслідок того, що вона стала відвідувати дитячий садок та гурток з вивчення англійської мови, бажання сина займатися плаванням та те, що з вересня 2018 року він почне відвідувати підготовчі курси до школи, що потребує значних матеріальних витрат на придбання розвиваючих зошитів та інших матеріалів, крім того, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що свідчить про значне зростання споживчих цін на товари та послуги, у зв'язку з чим розмір аліментів в 400 грн. не забезпечує матеріальних потреб дитини, також вона очікує на появу другої дитини, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина до 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому просив позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 779 грн. 50 коп.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення того ж суду від 30 вересня 2015 року на утримання сина ОСОБА_4 до 1/4 частини від всіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Крім того, суд розподілив судові витрати.

Рішення суду мотивоване тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився визначений положенням Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а також те, що матеріальне становище позивачки змінилося у зв'язку з тим, що вона народила другу дитину та через здійснення догляду за нею не працює.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а саме стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги та не надано правової оцінки його матеріального становища як платника аліментів. А саме, що він не працевлаштований, має тимчасовий дохід, оскільки робота має сезонний характер. Крім того, у нього змінився сімейний стан, від цивільного шлюбу у 2018 році народилась донька яка знаходиться на його утриманні разом з дружиною, що також тягне за собою фінансові затрати.

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від позивача до апеляційному суду не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду та від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки комунального житлового-експлуатаційного підприємства № 24 від 14 червня 2018 року №1219 син сторін ОСОБА_4 проживає з позивачем (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 позивачка ІНФОРМАЦІЯ_6 народила другу дитину - ОСОБА_5 (а.с.40).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В силу частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання зміни розміру аліментів, суд має оцінювати, чи відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або отримувача аліментів, а також наявність інших обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Відповідач не заперечував можливості збільшення аліментів та в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржував. Однак вважав, що вони мають бути збільшені до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як видно з копій квитанцій ОСОБА_1 з грудня 2015 року добровільно, без примусового виконання рішення сплачував аліменти на утримання сина, а з 2017 року навіть в дещо більшому від встановленого судом розмірі (а.с.22-34)

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 має доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35)

Із довідки виконавчого комітету Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 16 серпня 2018 року № 361 вбачається, що до складу сім'ї відповідача входить співмешканка - ОСОБА_7, яка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Крім того, як видно з довідки виконавчого комітету Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 30 січня 2019 року № 57, ОСОБА_1 на території сільської ради не працює.

Відповідно до копії трудової книжки, відповідач 13 серпня 2018 року звільнений з роботи за пунктом1 статті 36 КЗП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що збільшуючи розмір аліментів до ј частини усіх видів заробітку, суд першої інстанції не в повній мірі врахував матеріальне становище відповідача, те що на його утриманні знаходиться ще одна дитина, а також цивільна дружина, яка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Крім того, відповідач не працевлаштований, має тимчасовий дохід.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не має постійного заробітку, а також кількість дітей та осіб, які перебувають на його утриманні, колегія суддів вважає можливим збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2015 року, до 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що аліменти мають бути збільшені до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, рішення підлягає зміні на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2019 року змінити.

Позов ОСОБА_10 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, до 1/6 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до повноліття дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 26 березня 2019 року.