Справа № 525/231/19
Провадження №2/525/150/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2019 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В., при секретарі Пархоменко Я.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що поданий їх представником за довіреністю ОСОБА_3 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З первинної позовної заяви ОСОБА_1 , а в подальшому з позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (яка викладена в новій редакції від 20.08.2019 року, і де з`явився другий позивач у справі ОСОБА_2 ) вбачається, що згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 17 березня 2015 року за реєстровим № 29, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину.

За життя покійний батько ОСОБА_4 володів чотирма земельними ділянками площею відповідно: 2,2053 га, 1,6059 га, 1,9874 га, 1,6014 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Матяшівської сільської ради. При паюванні КСП «Світанок» на території Матяшівської сільської ради розпайовувалися окремо рілля та кормові угіддя. На ріллю ОСОБА_4 за життя оформив державні акти, а на кормові угіддя, які входять в земельну частку (пай) в розмірі 0,9479 умовних кадастрових гектарів, ОСОБА_4 за життя державних актів не отримав. Відповідно розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року № 90 померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державних актів на дві земельні ділянки площею по 0,6382 га кормові угіддя, які розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, але за життя державних актів виготовити не встиг. За заявою позивачів було відкрито спадкову справу № 85-2016 у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області. 28 березня 2017 року громадянці ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на чотири земельні ділянки, площею відповідно: 2,2053 га, 1,6059 га, 1,9874 га, 1,6014 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Позивачка звернулася через представника з заявою до приватного нотаріуса Великобагачанської районного нотаріального округу Полтавської області з проханням оформити та видати їй свідоцтво на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки площею по 0,6382 га, на яку ОСОБА_4 за життя мав право, але не встиг виготовити державних актів на ці земельні ділянки. Приватний нотаріус Великобагачанського нотаріального округу Полтавської області постановою від 27 листопада 2018 року позивачці ОСОБА_1 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею по 0,6382 га, що знаходяться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Позивачі стверджують, що сертифікат на земельну ділянку частку (пай) на кормові угіддя у них відсутній, так як їх покійний батько ОСОБА_4 мав право на виготовлення державних актів на дві земельні ділянки площею по 0,6382 га кормові угіддя, які розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, але за життя державних актів виготовити не встиг. Усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час неможливо, так як цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, до того ж видача державних актів на право власності на земельні ділянки відмінена, в зв`язку з цим позивачі змушені звернутись до суду з даною позовною заявою.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній заяві, яка викладена в новій редакції звернулися до суду з позовом, в якому просили суд визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на 1/2 частки за кожним із них, як за спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, право на земельну частку (пай) розміром 0,9479 умовних кадастрових гектарів (кормові угіддя), що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району, що належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії ПЛ №0100041, виданого на підставі розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року №90, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг; а також визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на 1/2 частки за кожним із них, як за спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, право на земельну частку (пай) розміром 0,9479 умовних кадастрових гектарів (кормові угіддя), що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району, що належала ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2007 року серії ВКВ №397736, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг (а.с.а.с.2-4,99-101).

Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 02.04.2019 року. Витребувано у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. інформацію про те, хто прийняв спадщину (відмовився від її прийняття) та про наявність/відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнім місцем проживання якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області та чи надхолили претензії кредиторів (а.с.27). 02.04.2019 року підготовче засідання було відкладено на 21.05.2019 року. 21.05.2019 року підготовче засідання знову було відкладено, та ще декілька разів відкладалося з поважних причин, в тому числі і за клопотанням представника позивачів про відкладення засідання в зв`язку зі зміною позовних вимог.

До проведення підготовчого судового засідання у справі представник позивачів за довіреністю Бордюг ОСОБА_5 подав письмове клопотання про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачів (а.с.132).

Представники відповідачів у справі Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області та Матяшівської сільської ради Великобагачанського

району в судове засідання 21.11.2019 року не з`явилися, від них до суду надійшли листи про не заперечення щодо задоволення заяви позивачів (Матяшівська сільська рада та Великобагачанська райдержадміністрація вказали, що вони позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають в повному обсязі) (а.с.а.с.50,64-65,70,82,92,97-98, 113,115,128,131) та про розгляд справи у відсутність їх представників. Відзив на позов відповідачами у справі не подавався.

Представник третьої особи у справі Головного управління ДГК у Полтавській області в судове засідання не з`явився, третя особа належним чином повідомлялася про день і час розгляду справи, дана третя особа направляла на адресу суду письмові пояснення до позову, які приєднані до матеріалів справи (а.с.60-62).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 21.11.2019 року у відсутність позивачів, їх представників, представників відповідачів та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що поданий їх представником за довіреністю ОСОБА_3 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що батько позивачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , останнім постійним місцем проживання та реєстрації якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що виконавчим комітетом Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видане свідоцтво про смерть (а.с.5). Та обставина, що померлий ОСОБА_4 є батьком позивачів у справі учасниками справи не заперечується.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 28.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за різними номерами, які були видані ОСОБА_1 приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І., на підставі заповіту ОСОБА_4 на чотири земельні ділянки площею 2,2053 га, площею 1,6059 га, площею 1,9874 га та площею 1,6014 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.6-9).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.05.2016 року виконавчим комітетом Матяшівської сільською радою Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 , про що 11.02.1973 року складено відповідний актовий запис за № 3, де в графі батько зазначено ОСОБА_4 , а в графі мати зазначено ОСОБА_7 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрували шлюб 25.09.1999 року про що виконавчим комітетом Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області складено відповідний актовий запис № 4. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: його Баранський, її ОСОБА_9 (а.с.11).

З архівного витягу з розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області від 17 березня 2011 року № 90 про розгляд та погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) вбачається, що було посвідчено право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 державними актами на площу 0,6382 га та на площу 0,6382 га (а.с.а.с.12-13).

З інформації відділу у Великобагачанському районі ДГУ Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що грошова оцінка земельної ділянки земельної частки (паю) (кормові угіддя), наданої у власність ОСОБА_4 по бувшому КСП «Світанок» на території Матяшівської сільської ради відповідно до розпорядження голови Великобагачанської райдержадміністрації № 90 від 17 березня 2011 року становить 2239,60 гривень з коефіцієнтом індексації 2,623. Станом на 06.11.2018 року загальна грошова оцінка земельної ділянки складає 4095,31 грн. (а.с.14).

З повідомлення відділу у Великобагачанському районі ДГУ Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що громадянин ОСОБА_4 згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Великобагачанською райдержадміністрацією КСП «Світанок» Великобагачанського району Полтавської області, отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0100041, виданий Великобагачанською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 16.12.1996 року № 359, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.12.1996 року за № 9 (а.с.15).

З архівного витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» відділу у Великобагачанському районі ДГУ Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що ОСОБА_4 , жителю с. Матяшівка на підставі сертифікату № 9 від 26.12.1996 року належить земельна частка (пай) в розмірі 4,92 га (а.с.16).

З повідомлення відділу у Великобагачанському районі ДГУ Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що ОСОБА_10 згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Великобагачанською райдержадміністрацією КСП «Світанок» Великобагачанського району Полтавської області, отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 785967, виданий Великобагачанською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 16.12.1996 року № 359, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 07 листопада 2007 року за № 551 (а.с.17).

З архівного витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» відділу у Великобагачанському районі Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що ОСОБА_10 , жительці с. Матяшівка на підставі сертифікату серії РН № 785967 від 07.11.2007 року належить земельна частка (пай) в розмірі 4,92 га, і ця ж земельна частка (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2007 року ВКВ № 397736 перейшла у власність ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно заповіту від 17.03.2015 року, реєстровий номер 29, посвідченого секретарем виконавчого комітету Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Городничою Л.І., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ряд земельних ділянок площею 2,21 га, 1,99 га, 1,60 га, 1,61 га заповідав ОСОБА_1 ; при цьому, належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку, а також все інше рухоме і нерухоме майно, право на яке він має чи матиме, ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.49). З напису на даному заповіті, здійсненому секретарем виконавчого комітету Матяшівської сільської ради 21.03.2016 року вбачається, що даний заповіт по сільській раді не змінений і не скасований.

Постановою від 27.11.2018 року приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,6382 га та 0,6382 га кормові угіддя, що розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вказані об`єкти нерухомого майна (а.с.19).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. №335/01-16 від 25.03.2019 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані свідоцтва) та копії документів зі спадкової справи вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини подали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтво про право на спадщину видано 27.02.2017 року, 22.03.2017 року, 08.10.2018 року (а.с.а.с.41-49). Отже, ОСОБА_2 як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 не відмовлявся у встановленому порядку від прийняття спадщини за заповітом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що суб`єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов`язків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов`язкову частку у спадщині.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.

В контексті звернення позивачів до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що викладені в постанові від 27.11.2018 року суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/2 частці за кожним із них), як за спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якого було сел. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, права на земельну частку (пай) розміром 0,9479 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить ОСОБА_4 згідно сертифікату серії ПЛ №0100041, виданого на підставі розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року №90, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя, але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг та права на земельну частку (пай) 0,9479 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить ОСОБА_4 згідно сертифікату серії ПЛ №0100041, виданого на підставі розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року №90, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя, але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,1216-1218,1233,1268,1269,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,89,197,200,206,247,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що поданий їх представником за довіреністю ОСОБА_3 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/2 частці за кожним із них) в порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на земельну частку (пай) розміром 0,9479 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить ОСОБА_4 згідно сертифікату серії ПЛ №0100041, виданого на підставі розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року №90, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя, але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/2 частці за кожним із них) в порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 0,9479 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2007 року серії ВКВ № 397736, на яку померлий ОСОБА_4 мав право на виготовлення державного акту на кормові угіддя, але за життя правовстановлюючий документ виготовити не встиг.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , місце проживання с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт серії НОМЕР_3 ; позивач ОСОБА_2 , місце проживання с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспортні дані суду не відомі; представник позивача ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 ; відповідач Великобагачанська районна державна адміністрація Полтавської області, місце знаходження сел. Велика Багачка вул. Шевченка, 73 Полтавської області, ідентифікаційний код в ; відповідач Матяшівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, ідентифікаційний код в ; третя особа Головне управління Держгеокадастру у полтавській області, місце знаходження м. Полтава, вул. Уютна, 23, ідентифікаційний код в .

Повний текст рішення складений 05.12.2019 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя В.В. Хоролець