Справа № 194/1881/19
Номер провадження 2-о/194/57/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк померла її сестра - ОСОБА_2 . За життя її сестра - ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла їй. До спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, вона звернулася до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої сестри та просила нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину - на спадкове майно, яке належало її сестрі. Державним нотаріусом Тернівської державної нотаральної контори 28 серпня 2018 року було заведено спадкову справу за №169/2018 рік з одночасною її реєстрацією в Спадковому реєстрі за № 62905866. Разом з тим, для визначення кола спадкоємців, зокрема, для визначення спадкоємців, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, нотаріус вимагав від неї надати довідку з останнього місця проживання сестри - м. Донецьк. Нею була отримана та надана до нотаріуса довідка від інспектора з роботи з населенням мікрорайону «Текстильщик-2» від 02 серпня 2018 року про те, що на день смерті її сестра - ОСОБА_2 мешкала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , однак, оскільки вказана довідка була видана органом, що діє на тимчасово окупованій території, вона є незаконною та не може бути прийнята. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 входить: АДРЕСА_1 , грошові вклади танедоотримана пенсія померлої. Постановою від 17 липня 2019 року, державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії та повідомила їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нотаріусом не може бути встановлено коло всіх спадкоємців першої черги за законом, які проживали зі спадкодавцем на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 та які, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявили про відмову від неї. В зв`язку з чим, просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, пояснивши, що ОСОБА_2 її рідна сестра, вона разом з нею мешкали в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була самотня, в неї не було ані чоловіка, ані дітей. Вона займалася похованням своєю сестри. Просила заяву задовольнити.

Представник заявника - адвокат Тарковська Т.В. в судовому засіданні заяву підтримала та зазначила, що встановлення факту спільного проживання заявниці потрібно для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 . Крім того, за життя ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1 , оскільки інших спадкоємців, окрім сестри, в неї не було. Просила задовольнити заяву.

Представник Тернівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила справу слухати без представника нотаріальної контори.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявниця та померла ОСОБА_2 її рідні тітки. ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . У ОСОБА_2 інших родичів, окрім ОСОБА_1 не було, вона все життя була самотньою. Похованням займалася ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявниця та померла ОСОБА_2 є сестрами, ОСОБА_1 зареєстрована та мешкала разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . У ОСОБА_2 інших родичів, окрім ОСОБА_1 не було, вона все життя була самотньою. Ані чоловіка, ані дітей в неї не було. Похованням займалася ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2. ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане 07 серпня 2018 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 264 (а.с. 9).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матимуть право, заповідає ОСОБА_1 , про що свідчить заповіт від 20 травня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі № 1089 (а.с. 10).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 05 лютого 2001 року, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки ТОВ "Горняк-2005" (Україна, м. Донецьк, код 33966845) за вих. № 846 від 02 серпня 2018 року ОСОБА_2 була зареєстрована з 28 вересня 1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Заявник ОСОБА_1 при зверненні до нотаріальної контори, для реалізації своїх спадкових прав, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2019 року, у зв`язку з неможливістю перевірити чи є спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 11-12).

Крім того, в постанові про відмову вчинити нотаріальну дію від 17 липня 2019 року, державним нотаріусом зазначено, що згідно даних Спадкового реєстру (Інформаційна довідка № 53098097) від 28 серпня 2018 року, був посвідчений заповіт приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області 20 травня 2000 року, за реєстровим номером 1089, номер у Спадковому реєстрі 1156572 від імені ОСОБА_2 .

З даної постанови видно, що інші заповіти у спадковому реєстрі відсутні, а тому заповіт ОСОБА_2 за № 1089 від 20 травня 2000 року є чинним.

У відповідності до роз`яснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В судовому засіданні встановлено, що спір про право в заяві заявника відсутній.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1268 ЦК України вказує, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК він не заявив про відмову від неї.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Оскільки в судовому засіданні, підтверджено факт спільного проживання заявника з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останньої, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом проживала з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту постійного проживання на день відкриття спадщини необхідно заявнику для можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом та отримати грошові вклади та недоотриману пенсію після померлої ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 189, 196, 197, 198, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Сторони справи:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Курська, буд. 12, .

Суддя Ю.І. Соколова