Справа № 444/337/19
Провадження № 2/444/691/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку члена бувшого колгоспного типу двору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку члена бувшого колгоспного типу двору. Просять визнати право власності ОСОБА_1 на 2/5 частки майна бувшого колгоспного типу двору, житловий будинок в с. Стара Скварява по вул. Шевченка 5 Жовківського району Львівської області загальна площа будинку становить 85 кв.м., житлова 53.4 кв.м., допоміжна 31.6 кв.м. з господарськими будівлями з яких 1/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, 1/5 частки як члена бувшого колгоспного типу двору; визнати право власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/5 частині кожного як члена бувшого колгоспного типу двору в житловому будинок в с. Стара Скварява по вул. Шевченка 5 Жовківського району Львівської області загальна площа будинку становить 85 кв.м., житлова 53.4 кв.м., допоміжна 31.6 кв.м. з господарськими будівлями. Мотитвують свої позовні вимоги наступним. Вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_6, членами двору ОСОБА_1 - дружина та їх діти ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, що стверджено випискою з погосподарської книги ОСОБА_5 сільської ради. Право власності двору зареєстровано на ім"я голови двору. Відповідно до техпаспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ, загальна площа будинку становить 85.0 кв.м, житлова 53,4 кв.м, допоміжна 31.6 кв.м з господарськими будівлями.

Зазначають, що відповідно до діючого законодавства, майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже, всі члени двору, головою якого був ОСОБА_6 мали рівне право на частки в майні двору.

19.04.2004 року голова двору ОСОБА_6 помер, що стверджено свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 339434. Після його смерті відкрилася спадщина і про спадкування до Жовківської державної нотаріальної контори звернулася дружина померлого ОСОБА_1Й, де відкрито спадкову справу № 622/2015 і їй 15.11.2016 року видано свідоцтво про право на спадкування земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та про право на земельну частку (пай). Щодо спадкування частки в майні двору, яка належала померлому ОСОБА_1 відмовлено із-за відсутності реєстрації частки голови двору та кожного члена двору, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації права власності на майно і відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності члена двору можлива лише за рішенням суду.

При житті ОСОБА_6 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів дружині ОСОБА_1 Заповіт посвідчено 13.07.1998 року в ОСОБА_5 сільській раді. Такий не змінено і не скасовано. Спадщина позивачем ОСОБА_1 прийнята, оскільки вона проживала із спадкодавцем на день смерті.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з"явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять такі задоволити. Інших клопотань не мають.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з»явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Не заперечують проти позовних вимог позивачів.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області в підготовче судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника державної нотаріальної контори. При вирішенні справи покладаюєься на думку суду.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено наступне. Позивачка ОСОБА_1 народилася 19.03.1954 року в с. Стара Скварява Жовківського району Львівської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією паспорта громадянина України серії КА 694834. 27.09.1973 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у Новоскварявській сільській раді Нестеровського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 285595.

Із виписки із погосподарської книги Ствроскварявської сільської ради від 01.02.2019 року № 91, 92 вбачається, що господарство в с. Стара Скварява по вул. Шевченка, 5 Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року, 15.04.1991 року відносилося до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_6, членами двору - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. По кожному господарству в сільських радах велися погосподарські книги.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності колгоспного двору, головою якого значився ОСОБА_6 було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

ОСОБА_6 помер 19.04.2004 року у віці 54 роки, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 339434.

Ще за час свого життя, а саме 13.07.1998 року, ОСОБА_6 склав заповіт із змісту якого вбачається, що на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідає своїй дружині ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в в книзі для запису нотаріальних дій під № 7 за 1998 р. Заповіт не змінено і не скасовано, що вбачається з його копії долученої до матеріалів справи.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, який помер 19.04.2004 року, на все його майно.

З копії технічного паспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що загальна площа будинку в с. Стара Скварява по вул. Шевченка, 5 Жовківського району Львівської області становить 85.0 кв.м, житлова 53,4 кв.м, допоміжна 31.6 кв.м з господарськими будівлями.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Отже, всі члени двору, головою якого був ОСОБА_6, які значилися в дворі, мали право на рівні частки в майні двору, тобто по 1/5 частині кожний, однак не оформили належні частки, оскільки змінено порядок реєстрації нерухомого майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З приводу спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовківської ДНК. Постановою зав. Жовківської ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2019 року № 215/01-16 позивачці ОСОБА_7 відмовдено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с.Стара Скварява по вул. Шевченка, 5 Жовківського району Львівської області після смерті ОСОБА_6, померлого 19.04.2004 року, оскільки спадкоємцем не подано правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, з вищенаведеного випливає, що позивачі, кожен має право на 1/5 частку у майні бувшого колгоспного двору в селі Стара Скварява по вул. Шевченка, 5 Жовківського району Львівської області, а позивач ОСОБА_1, окрім своєї 1/5 частки, є спадкоємцем 1/5 частки у вищезазначеному майні за заповітом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6. Спадщину, відповідно до ст.1268 ЦК України, нею прийнято.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 на 2/5 частки майна бувшого колгоспного типу двору, житловий будинок в с. Стара Скварява по вул. Шевченка 5 Жовківського району Львівської області загальна площа будинку становить 85 кв.м., житлова 53.4 кв.м., допоміжна 31.6 кв.м. з господарськими будівлями з яких 1/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, 1/5 частки як члена бувшого колгоспного типу двору.

Визнати право власності ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_3 ІПН 286910285, ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_3 по 1/5 частині кожного як члена бувшого колгоспного типу двору в житловому будинок в с. Стара Скварява по вул. Шевченка 5 Жовківського району Львівської області загальна площа будинку становить 85 кв.м., житлова 53.4 кв.м., допоміжна 31.6 кв.м. з господарськими будівлями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 22.03.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.