ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4063/19 Справа № 212/9155/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріаламиапеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогувід 26 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, третя особа Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Обґрунтовуючи вимоги позову зазначив, що з 29.12.1973 по 01.01.1999 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (ПАТ «КЗРК») електрослюсарем з демонтажу гірничого обладнання, підземним електрослюсарем, бурильником шпурів та підземним прохідником.

За висновком МСЕК від 21.02.1995 року йому вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюванням вібраційна хвороба та нейросенсорна приглухуватість та третя група інвалідності, в подальшому висновком МСЕК від 26.04.2004 року було встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюванням та третя група інвалідності, безстроково.

У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнає впродовж багатьох років, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя.

Просив стягнути з відповідача, завдано йому моральну шкоду в розмірі 170000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком», задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, моральну шкоду, у зв'язку з ушкодженням здоров'я в розмірі 35 000,00 гривень (тридцять п'ять тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком», ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновки суду про те, що відповідач є належним відповідачем у справі не ґрунтуються на належних доказах, оскільки ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником частини ВО «Кривбасруда», до якої входила шахта ім.Орджонікідзе, на якій працював позивач, що підтверджено низькою письмових доказів та наведено в судових рішеннях, а отже на відповідача не може бути покладено обов'язок про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

При цьому вказує на те, що правонаступникм шахти ім. Орджонікідзе є ПАТ (наразі ПрАТ) «Центральний ГЗК», оскільки відповідно до акту прийому-передачі майна та інших активів та пасивів Криворізький залізорудний комбінат» передав ВАТ «Центральний ГЗК» основні фонди зазначеної шахти і з 01.01.1999 року всі регресні виплати працівникам захти відшкодовувало зазначене підприємство. Окрім того, позивач стверджує, що суд першої інстанції безпідставно, стягнувши моральну шкоду з ПАТ «Кривбасзалізрудком» порушив право відповідача на мирне володіння своїм майном.

Також відповідач зазначає, що в мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції надав правову оцінку лише аргументам позивача, не відобразивши у рішенні аргументи наведені відповідачем у відзиві на позов чим порушив принцип змагальності сторін, пропорційність та баланс інтересів учасників процесу.

Відповідач наголошує на тому, що суд не дослідив чи дотримався позивач, встановленого законом порядку звернення за відшкодуванням моральної шкоди, при цьому зазначає, що у позивача право на звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди виникло в 1995 році, тобто більше 20 років, що вказує на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права, а про поновлення цього строку позивач не порушував питання, тоді, як відповідач подавав заяву про застосування строків позовної давності, яка була залишена поза увагою.

Окрім того, відповідач вказує на те, що суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат порушив норми ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, поклав на ПАТ «Кривбасзалізрудком» судовий збір у повному обсязі, без урахування пропорційності.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 29.12.1973 по 01.01.1999 року, часу передачі шати ім. «Орджонікідзе» на правах оренди до ВАТ «ЦГЗК», перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті ім.«Орджонікідзе» електрослюсарем з демонтажу гірничого обладнання, підземним електрослюсарем, бурильником шпурів та підземним прохідником, що підтверджується копією трудової книжки останнього. (а.с.7-12).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14 лютого 1995 року, проведено розслідування хронічних професійних захворювань ОСОБА_1 - вібраційна хвороба та дв.кохліарний невріт. Причиною захворювань вказано -систематична робота у забоях на бурових машинах. Визначено вину підприємства ВО «Кривбасруда» шахта імені Орджонікідзе-100% у виникненні професійних захворювань позивача (а.с.13-15).

Відповідно до витягу з акту огляду у ЛТЕК від 21.02.1995 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 40% за професійними захворюваннями та третя група інвалідності (а.с.16).

При наступних переоглядах, згідно виписок з актів огляду у ЛТЄК від 08.02.1996, 17.03.1997, 25.07.1998, 29.03.1999, 13.03.2000, 22.03.2001, 26.03.2002, 08.04.2003 року ОСОБА_1 при повторних оглядах визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% та третя група інвалідності. (а.с. 16-18).

Відповідно до виписки з акту огляду ЛТЕК від 26.04.2004 року ОСОБА_1 при повторному переогляді визначено 35% втрати професійної працездатності без визначення групи інвалідності з 01.04.2004 року, безстроково (а.с.19)

Згідно виписок з історії хвороби ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у зв'язку із професійними захворюваннями.(а.с. 21-26).

Судом, також встановлено, що з 1973 по 1999 рік ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем, отримав професійні захворювання. Висновком ЛТЕК від 1995 року йому вперше було встановлено втрату 40% професійної працездатності.

Частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду в розмірі 35 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини з 1973 по 1999 рік і оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, тому відповідач повинен її відшкодувати, як правонаступник ВО «Кривбасруда».

У рішенні суд зазначив, що доводи відповідача про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є правонаступником шахти ім.«Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда» спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме записом у трудовій книжці позивача ОСОБА_1, де зазначено, що шахта ім.Орджонікідзе на підставі договору оренди №1280-14-11/98 від 30.12.1999 року на правах оренди у складі ВАТ «ЦГЗК» з 01.01.1999 року.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив захистити його порушені права у спосіб стягнення моральної шкоди з відповідача - ПАТ "Кривбасзалізрудком", як з винної особи.

Заперечуючи проти позову відповідач ПАТ "Кривбасзалізрудком" зазначав, що не є належним відповідачем по справі та не може нести відповідальність перед позивачем за порушення його трудових прав ВО "Кривбасруда" на шахті ім.Орджонікідзе на якій працював позивач, оскільки не є її правонаступником.

Однак, суд першої інстанції на вищезазначені заперечення уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі є правонаступником шахти ім.Орджонікідзе, з огляду на наступне.

Доводи відповідача у тій частині, що правонаступником шахти ім.Орджонікідзе на час звільнення відповідача з шахти -16.09.2003 було Відкрите товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (нині ПрАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»), колегія суддів вважає обґрунтованими.

Як видно з трудової книжки позивача на шахту ім.Орджонікідзе його прийнято 14.04.1981 року та звільнено з роботи 16.09.2003 року (а.с.9-12).

30.12.1998 між Криворізьким державним залізорудним комбінатом (нині ПАТ «Кривбасзалізрудком») та Відкритим товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (нині ПАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») було укладено договір оренди майна №1280-14-11/98, за умовами якого цілісний майновий комплекс шахти ім.Орджонікідзе було передано відповідачем в оренду ВТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

09.11.2001 між ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було укладено договір купівлі-продажу №1167-16-01/2001 шахти ім.Орджонікідзе.

Зокрема, у трудовій книжці позивача зроблено запис - на підставі договору оренди №1280-14-11/98 від 30.12.1998 на правах оренди шахта ім.Орджонікідзе в складі ТОВ «Центральний Гок» з 01.01.1999 року, який підтверджує, що на час звільнення ОСОБА_1-16.09.2003 правонаступником прав та обов'язків шахти ім.Орджонікідзе являлося не підприємство відповідача, а Відкрите товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (нині ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») (а.с.11).

Таким чином, враховуючи те, що на момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду у листопаді 2018 року правонаступником прав та обов'язків шахти ім.Орджонікідзе, яка, згідно Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 14 лютого 1995 року визнана винною у спричиненні позивачу професійного захворювання, є ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», відповідач ПАТ "Кривбасзалізрудком" не є належним відповідачем у даній справі, тому не повинен відшкодовувати позивачу завдану йому моральну шкоду у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції під час розгляду справи не у повній мірі з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Беручи до уваги те, що рішення суду підлягає скасуванню, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без повного дослідження матеріалів справи, у зв'язку із чим, відповідно до ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я в розмірі 35000 грн. та судового збору збору на користь держави в розмірі 704,80 грн., скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: