ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4977/19 Справа № 200/8225/17 Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29 жовтня 2015 року придбав у магазині « Комфі », що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул..Тітова, 36, наступний товар - планшетний комп`ютер (як його позиціонував продавець) Asus Fonepad 7FE170CG 8Gb вартістю 2570,01 грн., антивірус ESET Mobile - 769 грн., ESET Multi - 300 грн., карту пам`яті Kingston micro SD 16 GB - 117,81 грн., плівку захисну Global Ultra Clear 10 - 98,01 грн., чохол Case Logic THEO108 Black - 98,01 грн., налаштування планшета - 30,00 грн. При придбанні продавцем-консультантом не було надано жодної інформації щодо дійсних технічних характеристик зазначеного товару. Позивачеві, який є пенсіонером за віком та необізнаним у сфері сучасних технологій, було буквально нав`язано необхідність купівлі антивірусних програм та їх встановлення одразу в магазині, фактично це була умова для придбання планшетного комп`ютера. Продавець аргументував таку необхідність тим, що пристрій не буде працювати без їх встановлення. Вже після придбання товару, вдома, після більш детального дослідження характеристик придбаного пристрою позивач зрозумів, що цей товар не задовольняє його технічними характеристиками, він призначений для комфортного веб-серфінгу і плавного відтворення HD-відео та ігор, має значно нижчі технічні характеристики та функціональні можливості ніж персональний комп`ютер, а продавцем-консультантом було повідомлено протилежне. 04 листопада 2015 року позивач звернувся до магазину з заявою про розірвання договору купівлі-продажу. 05 листопада 2015 року позивачу було повернуто гроші за планшетний комп`ютер Asus Fonepad 7FE170CG 8Gb та антивірус ESET Multi. 06 листопада 2015 року та 24 грудня 2015 року позивачем були подані письмові заяві з вимогою повернута вартість антивірусу ESET Mobile - 769 грн., та кошти за послугу у налаштуванні даного антивірусу - 30 грн., оскільки він не має змоги використовувати дану послугу окремо, антивірус є нерозривно зв`язаним з планшетним комп`ютером. 27 листопада 2015 року та 02 лютого 2016 року позивачу надійшли відмови у повернення грошових коштів за вказаний товар. Позивач вважає, що підприємницька практика відповідача ввела його в оману, внаслідок порушення його прав відповідачем йому було заподіяну моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в 5000 грн., та яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних вимог позивача по відшкодуванню вартості товару та послуги, що призвело до необхідності неодноразово звертатися до відповідача, працівники якого поводилися нахабно та зухвало, що призвело до душевних страждань.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість антивірусу ESET Mobile - 769 грн., та кошти за послугу у налаштуванні даного антивірусу - 30 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на користь ОСОБА_1 вартість антивірусу ESET Mobile у розмірі 769 грн., та кошти за послугу у налаштуванні даного антивірусу у розмірі 30 грн., всього - 799,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо моральної шкоди та задовольнити у цій частині вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 29 жовтня 2015 року купив у магазині ТОВ «Комфі трейд» за адресою м. Дніпро, вул.Тітова, 36 товар: планшетний комп`ютер Asus Fonepad 7FE170CG 8Gb вартістю 2570,01 грн., антивірус ESET Mobile - 769 грн., ESET Multi - 300 грн., карту пам`яті Kingston micro SD 16 GB - 117,81 грн., плівку захисну Global Ultra Clear 10 - 98,01 грн., чохол Case Logic THEO108 Black - 98,01 грн., налаштування планшетного ПК Максимум - 30,00 грн., всього на суму 4036,00 грн., що підтверджується видатковою накладною та чеком та не заперечується відповідачем.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Тобто сторонами укладено договір роздрібної купівлі-продажу.

04 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією, де вказав, що його не ознайомили з функціональними можливостями виробу, та вже вдома він з`ясував, що Asus Fonepad призначений для веб-серфінгу та відтворення в/д відео та ігор, тобто не являється комп`ютером, як його позиціонували, вводячи позивача в оману. Просив розірвати договір купівлі-продажу та повернути йому сплачену суму.

05 листопада 2015 року позивач подав відповідачу заяву, в якій просив повернути грошові кошти за рекомендовані співробітниками відповідача послуги, так як вони не використовувались і не можуть бути використані в майбутньому, а також оформив Заяви на повернення товару.

На вказані заяви відповідач надав відповідь від 27.11.2015 року, де вказав, що Компанія «Клмфі трейд» здійснила повернення грошових коштів, сплачених позивачем за товари - планшетний комп`ютер Asus Fonepad 7 і чохол для планшета Case Logic THEO108. Придбані товари - захисна плівка Global Ultra Clear 10 та карта пам`яті Kingston micro SD 16 GB - не зберегли товарного вигляду, упаковка карти пам`яті була відкрита, а плівка наклеєна на планшет, тому вони не підлягають обміну.

24 грудня 2015 року позивача направив відповідачу претензію, та просив повернути йому вартість антивірусу і його установки в розмірі 802,38 грн., так як він був придбаний в результаті нав`язливої і недобросовісної консультації співробітника відповідача.

На вказану претензію відповідач направив лист від 02.02.2016 року, яким відмовив у задоволенні вимог позивача.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, зважаючи на настпуне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 2, 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Проте, задоволення такої вимоги, за умови її пред`явлення, можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, лише у разі, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Тобто, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи, що у товарі позивача був відсутній дефект небезпечний для життя та здоров`я, та те, що позивач не надав ні суду першої ні апеляційної інстанції доказів наявності дефекту товару чи наявності шкоди, заподіяної цим дефектом його життю та здоров`ю, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому не переглядалось колегією суддів.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко