ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/13824/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1187/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Приходько Л.А.,

секретар Шибінська А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2019 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання припиненим кредитного договору, договору про іпотечний кредит іпотечного договору, повернення безпідставного набутого майна, визнання недійсним кредитного договору та договору поруки

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, посилаючись на те, що 20.02.2008 року між ним та банком було укладено ряд договорів : договір № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договір про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договір поруки № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, поручителем за яким виступила ОСОБА_2

21 липня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» було підроблено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за умовами якої змінено валюту кредитування.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 15.07.2015 року додаткову угоду від 21 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року визнано недійсною (судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 додаткову угоду не підписував).

Позивач вказує, що з метою недопущення застосування до нього банком санкцій, як то заборона виїзду за кордон та накладення арешту на майно, він до 2015 року (до моменту визнання додаткової угоди недійсною) сплачував кошти за вказаним кредитним договором з врахуванням додаткової угоди, яка визнана судом недійсною, в зв`язку з чим ним переплачено банку 131862 гривень. 12.08.2015 року позивач звернувся до банку з заявою про повернення надміру сплачених коштів, однак банк добровільно кошти не повернув.

Посилаючись на положення ст.1212 ЦК України, зазначає, що банк набув кошти в сумі 131862 гривень без достатньої правої підстави до додатковою угодою, яка визнана судом недійсною і тому зобов`язаний їх повернути.

Просив суд зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути безпідставно набуте майно (гроші) на користь ОСОБА_1 шляхом стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» суму надміру сплачених грошових коштів по кредитному договору № № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року у розмірі 131 862 гривень.

В зв`язку з тим, що ним повністю виконано умови договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року також просив розірвати договір поруки укладений між ним, ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуте майно, а саме кошти в розмірі 131 862 гривень, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.03.2016 року ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03 березня 2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. (том 1)

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 року та договору поруки № HEWWG 4 від 21.07.2008 року, посилаючись на те, що у березні 2016 року до нього з ПАТ КБ «Приватбанк» надійшло повідомлення про те, що 21 липня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» укладено з ним кредитний договір № HEWWG 4 від 21.07.2008 року про надання кредиту у розмірі 5327,52 доларів США. Також у повідомлені вказано, що з метою забезпечення виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору з ОСОБА_2 укладено договір поруки № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

Позивач вказував, що будь-яких договорів з ПАТ КБ «Приватбанк» 21.07.2008 року не укладав, оскільки взагалі на території України не перебував. Зазначає, що згідно відповіді державної прикордонної служби від 02.03.2015 року він виїхав з України 05.07.2008 року, а в`їхав в Україну 22.09.2008 року, тому фізично не міг підписати жодного договору 21.07.2008 року. Наполягає на тому, що ПАТ КБ «Приватбанк» здійснено підробку підпису у договорі № HEWWG 4 від 21.07.2008 року. Просив визнати недійними договір № HEWWG 4 від 21.07.2008 року та договір поруки № HEWWG 4 від 21.07.2008 року. (том 2)

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненим кредитного договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та іпотечного договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання за вказаним договорами, сплативши надані в кредит кошти з врахуванням відсотків та інших платежів, що передбачені вказаними договорами, однак, внаслідок підроблення банком додаткової угоди до договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, яка визнана рішенням Суворовського районного суду Херсонської області від 15.07.2015 року недійсною, банк вважає, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними договорами. В жовтні 2016 року від відповідача надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_1 є боржником за договором (не вказано у кому розмірі та з якого часу утворилась заборгованість) і те, що Банк має намір зареєструвати за собою право власності на іпотечне майно. В зв`язку з фактичним виконанням зобов`язань по спірним договорам, просив визнати їх припиненими. (том 3)

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 жовтня 2017 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання припиненими кредитного договору, договору про іпотечний кредит, іпотечного договору, повернення безпідставно набутого майна, про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки (а.с.144 т.3)

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2019 року визнано кредитний договір № HEWWG4 від 20.02.2008 року укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» припиненим.

Визнано договір про іпотечний кредит № HEWWG4 укладений 20.02.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» припиненим.

Визнано іпотечний договір № HEWWG4 укладений 20.02.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 941 припиненим.

Визнано кредитний договір № HEWWG4 від 21.07.2008 року укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуте майно, а саме кошти в розмірі 131 862,86 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем доведено, а відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не спростовано факт дострокового виконання позивачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № HEWWG4 від 20.02.2008 року, то кредитні правовідносини між сторонами припинились внаслідок їх виконання. Суд дійшов висновку, що забезпечений іпотекою кредитний договір № HEWWG4 від 20.02.2008 року припинив свою дію, у зв`язку з його виконанням позивачем. У зв`язку з припиненням дії кредитного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року, припинилося право банку задовольнити за рахунок іпотеки будь-які заборгованості, що могли бути нараховані за кредитним договором № HEWWG4 від 20.02.2008 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно отриманих коштів на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено те, що відповідачем без достатньої правової підстави набуто майно позивача, а саме кошти в сумі 131 862 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недійсність кредитного договору №HEWWG4 від 21.07.2008 року, оскільки позивачем ОСОБА_1 він не підписувався, так як у період з 05.07.2008 року по 22.09.2008 року він перебував за межами України.

АТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції посилається на рішення суду від 15.07.2015 року, яким визнано недійсною додаткову угоду від 21.07.2008 року укладену між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , однак вказане рішення до матеріалів справи не долучене, і тому висновок суду про припинення ОСОБА_1 кредитного договору є безпідставним. Зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише розрахунок позивача, та не взяв до уваги розрахунок заборгованості наданий банком.

АТ КБ «Приватбанк» вказує на відсутність у рішенні суду першої інстанції обґрунтування визнання недійсним кредитного договору №HEWWG4 від 21.07.2008 року в зазначає, що заборгованість за кредитним договором №HEWWG4 від 20.02.3008 року сплачувалась у розмірі встановленому додатковою угодою від 21.07.2008 року до кредитного договору №HEWWG4 від 20.02.2008 року.

Посилаючись на недоведеність факту безпідставного отримання банком коштів від ОСОБА_1 , та чинність кредитних договорів і, відповідно, наявність заборгованості ОСОБА_1 перед банком, зазначае, що у суду першої інстанції були відсутні, передбачені ст.1212 ЦК України, підстави для стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача безпідставно отриманих коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість апеляційної скарги, вказує, що АТ КБ «Приватбанк» так і не надав суду підроблених договорів, на підставі яких здійснював нарахування кредитної заборгованості ОСОБА_1 , а намагання їх виконання є незаконним. Зазначає, що апеляційна скарга не містить доводів порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

В частині позовних вимог в задоволенні яких ОСОБА_1 відмовлено, рішення суду першої інстанції ніким не оскаржено, а тому в силу принципу диспозитивності колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, і не заперечується сторонами, що 20.02.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» , правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено ряд договорів, а саме:

- кредитний договір № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за умовами якого (пункт 7.1.) банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 24997,50 гривень строком на 10 років, зі сплатою відсотків 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця у сумі 406,49 гривень (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту та відсоткам (а.с.11-14 т.3);

- договір про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за умовами якого (пункт 1.1.,1.3.) банк надав ОСОБА_1 кошти в сумі 124987,50 гривень, строком погашення не пізніше 20.02.3018 року, зі сплатою 15% річних на придбання у власність окремої квартири за договором купівлі-продажу № 938 від 20.02.3008 року, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.15-17 т.3);

- іпотечний договір № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за умовами якого, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за договором про іпотечний кредит№ HEWWG 4 від 20.02.2008 року ОСОБА_1 передав ЗАТ КБ «Приватбанк» однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-22 т.3).

20.02.2008 року з метою забезпечення своєчасного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № HEWWG 4 від 20.02.2008 року (а.с.23,24 т.3).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представник банку пояснила, що 21.07.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди до кредитного договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року. За умовами додаткових угод кредитний договір № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та договір про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року викладені в новій редакції та змінено валюту кредитування.

Судом першої інстанції ухвалою від 13 липня 2016 року було витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № HEWWG 4 від 21.07.2008 року .

Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.09.2016 року банк не має можливості надати оригінали вказаного договору, оскільки він відсутній в архівах банку. Банком надано копію внутрішнього службового розслідування, згідно висновку якого встановити місце знаходження оригіналів кредитної справи №HEWWG 4 від 20.02.2008 року не вдалося (а.с.36-40 т.2).

19 лютого 2018 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитні справи за кредитним договором № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договором № HEWWG 4 від 21.07.2008 року, договором поруки № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» витребувані судом оригінали кредитної справи в архівах банку відсутні (а.с.237 т.3).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представник банку пояснила, що 21 липня 2018 року кредитний договір № HEWWG 4 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 не укладався.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 вересня 2019 року за клопотанням ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 витребувано у АТ КБ «Приватбанк» оригінали, а у разі їх відсутності належним чином завірені копії кредитного договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

На виконання ухвали про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» 09 жовтня 2019 року повідомило суду апеляційної інстанції, що кредитний договір № HEWWG 4 від 21.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 не укладався (а.с.64 т.4).

Враховуючи наведене, те що за твердженням банку 21 липня 2008 року кредитний договір № HEWWG 4 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 не укладався, за відсутності оригіналів такого договору та кредитної справи, судом першої інстанції безпідставно задоволено позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

Рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції, що переглядається судом апеляційної інстанції, постановлено у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Так, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції за клопотанням сторін, з метою перевірки доводів апеляційної скарги про відсутність рішення суду від 15.07.2015 року про визнання недійсною додаткову угоду № HEWWG 4 від 21 липня 2008 року, було витребувано та оглянуто цивільну справу № 668/3836/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк»

З матеріалів вказаної справи слідує, що 25.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, яка датована 21 липня 2008 року, посилаючись на те, що вказаної угоди він не підписував. Позивач вказував, що у 2008 році йому зателефонували працівники відповідача та повідомили, що його перевели на валютне погашення кредитного зобов`язання, і якщо він не буде сплачувати кредит в доларах США то йому будуть нараховані пеня та штрафи, його майно арештують та ініціюють заборону виїзду за кордон. Оскільки його робота пов`язана з виїздами за кордон, він сплачував кредит в доларах, що призвело до переплати коштів та безпідставного їх отримання банком. В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з запитом про підстави сплати кредиту в доларах та отримав копію підробленої додаткової угоди від 21.07.2007 року.

Рішенням Суворовського районного суду Херсонської області від 15.07.2015 року позов ОСОБА_1 в частині визнання недійною додаткової угоди № HEWWG 4 від 21 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року задоволено. Визнано недійною додаткову угоду № HEWWG 4 від 21 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року.

Рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 15.07.2015 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року, яка залишено без змін 18 січня 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Зважаючи на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно, при дослідженні розрахунку позивача про сплату коштів банку взяв до уваги рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 15.07.2015 року по справі № 668/3836/15-ц, яким визнано недійсною додаткову угоду № HEWWG 4 від 21 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року.

Згідно наданих позивачем квитанцій ним здійснювалось погашення заборгованості за кредитом (а.с.41-52 т.3), що не заперечується відповідачем.

Згідно розрахунку позивача ним сплачено банку за двома кредитними договорами за період з березня 2008 року по квітень 2015 рік 429 481,46 гривень (а.с.36-40 т.3).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення не взято уваги розрахунок банку щодо наявності заборгованості, є безпідставними, оскільки матеріали справи в яку об`єднано три позови ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» не містять жодного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед банком.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції банком надано суду виписку по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.46-52, 85-103 т.4). Згідно даних вказаних виписок ОСОБА_1 за період 13.08.2008 року по 14.10.2016 року сплачено за кредитним договором № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року за період з 13.08.2008 року по 14.10.2016 року 419 197,13 гривень.

При цьому дані у виписці по рахунку починаються з 13.08.2008 року, тоді як згідно оглянутих судом апеляційної інстанції оригіналів квитанцій, копії, яких містяться в матеріалах справи (а.с.41-52 т.3) ОСОБА_1 почав сплачувати щомісячні платежі в рахунок погашення кредитних договорів 15.03.2008 року та за період з 15.03.2008 року по 13.08.2008 року ним сплачено 12 205,71 гривень.

Як вбачається з наданих ПАТ КБ «Приватбанк» виписок по рахунку№ НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахування коштів в рахунок погашення за кредитним договором № HEWWG 4 та за договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 з 13.08.2008 року здійснювалось на один рахунок та розподілялось банком на погашення заборгованості, сплату відсотків.

Відповідачем також надано розрахунки заборгованості за договором № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, згідно якого заборгованість за вказаним кредитом станом на 21.07.2008 року становить 0 гривень та розрахунок, який починається з 21.07.2008 року з суми заборгованості 5327,52 долари США. За вказаним розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором № HEWWG 4 станом на 07.11.2019 року становить 1408,45 доларів США.

При цьому банком не надано, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду обґрунтування підстав рахування банком заборгованості в доларах США. На вимоги судів про надання доказів існування додаткової угоди, якою було змінено валюту кредитування, банком повідомлено про відсутність такої та відсутність оригіналів кредитних справ.

Крім того, банком взагалі не надано розрахунку погашення за договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за яким сума наданого кредиту становила 124987,50 гривень, додаткову угоду від 21.07.2008 року, за яким рішенням суду визнано недійсною. Тоді як з виписок по рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що погашення ОСОБА_1 та зарахування банком здійснювалось безпідставно в доларах США.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.76-81 ЦПК).

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належними та допустими доказами наявність у ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № HEWWG 4 від 20.02.2008 року та за договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.08.2008 року, а тому висновок суду першої інстанції про визнання кредитного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року, договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року та іпотечного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року, що укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» припиненими.

Доводи апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовують.

Позивачем при зверненні до суду та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано розрахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Позивачем пораховано суму видану банком плюс щомісячні платежі за 10 років (строк на який було надано кредит). Так, за кредитним договором № HEWWG 4 від 20.02.2008 року отримано коштів 24997,50 гривень, щомісячний платіж становив 406,49 гривень х12 місяців х 10 років = 48778,8 гривень.

Вказаний розрахунок повністю відповідає додатку № 1 до кредитного договору № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за яким визначена загальна вартість кредиту при сплаті кредиту щомісячними платежами 10 років з відсотковою ставкою 15% річних (а.с.17 т.1)

За договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року отримано коштів 124987,5 гривень, щомісячний платіж становив 2032,46 гривень х12 місяців х 10 років = 243895,2 гривень. Вказаний розрахунок повністю відповідає додатку № 1 до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за яким визначена загальна вартість кредиту при сплаті кредиту щомісячними платежами 10 років з відсотковою ставкою 15% річних ( звор.сторінка а.с.25 т.1).

Відповідно до вказаного розрахунку ОСОБА_1 сплатив за кредитним договором № HEWWG 4 - 73621,79 гривень, чим здійснив переплату в 24842,99 гривень, за договором про іпотечний кредит № HEWWG 4 - 356022,79 гривень чим здійснив переплату в 24842,99 гривень, всього за двома кредитами 136970,58 гривень.

Зважаючи на те, що відповідачем не спростовано такий розрахунок позивача належними та допустими доказами, суд першої інстанції правильно взяв його за основу та задовольнив позов у цій частині в межах пред`явлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до вказаних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України є безпідставними, виходячи з насутпного.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).

Враховуючи, що додаткову угоду від 21 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG 4 від 20.02.2008 року, за якою здійснювалось нарахування кредитної заборгованості, в зв`язку з якою виникла переплата, рішенням суду від 15.07.2015 року визнано недійсною, а за кредитним договором взагалі банком не доведено підстави розрахунку заборгованості з 21.07.2008 року в доларах США, в зв`язку з чим виникла переплата, наявні правові підстави для стягнення з банку на користь позивача безпідставно отриманих банком коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Не підлягає задоволенню заява представника ПАТ КБ «Приватбанк», зроблена нею під час судових дебатів про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки останні проплати було здійснено ОСОБА_1 17.03.2015 року, а до суду він звернувся у вересні 2015 року.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання припиненими кредитного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року, договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, іпотечного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року та стягнення безпідставного набутого майна, оскільки у вказаній частині рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2019 року в частині визнання недійсним кредитного договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 рокускасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору № HEWWG 4 від 21.07.2008 року.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2019 року в частині визнання припиненими кредитного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року, договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, іпотечного договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року та стягнення безпідставного набутого майна залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько