Справа № 450/2075/15-ц Провадження № 2-п/450/26/19
УХВАЛА

судового засідання

15 листопада 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09. 2015 року у цивільній справі № 450/2075/15-5 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про (предмет позову) визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. У позовній заяві позивач просить суд визнати за нею право власності на 1 / 3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлій згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 18.08.1989 р. Сороки-Львівською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради №266 від 17.08.1989р.,

встановив:

позиція заявника: про розгляд справи йому відомо не було, у судове засідання він не викликався. В наслідок ухвалення судом рішення, порушено право недієздатної ОСОБА_4 (дочка відповідача) на 1 / 3 ідеальну частину спірного майна.

Позиція заінтересованої особи ОСОБА_3 у судове засідання не прибула.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

при ухваленні заочного рішення у справі № 450/2075/15-ц діяли норми, передбачені ЦПК України в редакція до 15.12. 2017 року (ст. 224), суд прийшов до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення у цій справі, в частині дотримання умов ухвалення заочного рішення, слід розглядати з врахуванням вимог ЦПК України в редакція до 15.12. 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України (редакція від 15.12. 2017 року) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України (в редакція до 15.12. 2017 року) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу зазначених норм закону випливає, що заочне рішення суду може бути переглянуте та скасоване за наявності сукупності двох обставин:

- неявки відповідача у судове засідання з поважних причин;

- докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить його заява від 15.09.2015 року. Протилежного перед судом не доведеного. Твердження відповідача, що зазначену заяву він не подав не підтверджене. При тому, що заява подана особисто через канцелярію суду.

Судом також враховано такі обставини:

згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із чіткого змісту наведених норм права (ч.1 ст. 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України) та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес АБО ПОРУШЕНІ, АБО НЕВИЗНАНІ, АБО ОСПОРЮЮТЬСЯ.

Так, Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну обов`язкову для всіх судів України правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

До аналогіних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 9 грудня 2015 року по справі № 6-849цс15, де висловив наступну правову позицію:

з урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції до 15.12. 2017 року, яка аналогічна за змістом із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Також, ця ж позиція висловлена у постанові ВСУ у справі № 6-84цс14:

«З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Верховним Судом України по справі № 6-94цс13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, констатовано, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів його права на представлення інтересів ОСОБА_4 , з урахуванням того, що у заяві про перегляд рішення суду заявник зазначає, що таким рішення порушуються лише права ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення заяви про перегляд заочного немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 259 261 ЦПК України, суд,-

постановив:

заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09. 2015 року у цивільній справі № 450/2075/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про (предмет позову) визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. У позовній заяві позивач просить суд визнати за нею право власності на 1 / 3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлій згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 18.08.1989 р. Сороки-Львівською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради №266 від 17.08.1989р., - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили 15.11.2019 року.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09. 2015 року у цивільній справі № 450/2075/15-ц , може бути оскаржене у загальному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення цієї ухвали, особами які були відсутні при проголошенні ухвали,- у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

СуддяЄ. О. Данилів