Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 291/111/18

провадження № 61-48233св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Галацевич О. М., Борисюка Р. М., Микитюк О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (далі - ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля») про визнання припиненим договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,1600 га, розташована на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі договором оренди землі від 01 лютого 2008 року вказана земельна ділянка передана нею в оренду ТОВ «Новофастівське», правонаступником якого є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», строком на 10 років.

Вказував, що строк дії договору закінчився 01 лютого 2018 року, проте товариство відмовляється у добровільному порядку повернути земельну ділянку, чим порушує його права власника.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати припиненим договір оренди землі від 01 лютого 2008 року, укладений між ним та ТОВ «Новофастівське»; зобов'язати ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» повернути належну йому земельну ділянку площею 3,1600 га, розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір оренди землі від 01 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Новофастівське», зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру Державного земельного кадастру від 24 грудня 2009 року за № 9 таким, що припив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений.

Зобов'язано ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (правонаступника ТОВ «Новофастівське) повернути ОСОБА_1 належну відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 земельну ділянку площею 3,1600 га, розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що моментом укладення договору є дата його підписання, тому договір припиняє дію після закінчення десятирічного строку, який починається з моменту його укладення (01 лютого 2008 року), а не з моменту державної реєстрації, яка свідчить про набуття договором чинності (юридичної сили) і не може змінювати дату укладення договору.

При цьому суд послався на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах: від 06 березня 2013 року у справі № 6-5цс13, від18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» задоволено. Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» 2 114,41 грн судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що строк дії спірного договору починається з моменту його державної реєстрації, оскільки такий порядок прямо передбачений законодавством, а саме положеннями статей 18, 20 Закон України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), та умовами договору оренди землі від 01 лютого 2008 року (пункт 43).

При цьому суд послався на відповідну правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах: від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17.

Крім того, апеляційний суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягнув з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд незаконно стягнув з нього судовий збір, оскільки він являється інвалідом другої групи, тому згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Також вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що строк дії договору оренди землі починається з дати його державної реєстрації, оскільки вона вказує на чинність договору та не може змінювати день його укладення.

Вважає, що суд першої інстанції правильно врахував правові висновки Верховного Суду України та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2019 року ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що доводи скарги є безпідставними, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що строк дії спірного договору починається з моменту його державної реєстрації, вірно врахувавши практику Верховного Суду України, тому на момент пред'явлення ОСОБА_1 позову строк дії спірного договору оренди землі ще не закінчився.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,1600 га, розташованої на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 06 вересня 2002 року серіїНОМЕР_1.

01 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Новофастівське» (орендар) було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 24 грудня 2009 року за № 09.

У день підписання вказаного договору оренди, а саме 01 лютого 2008 року, ОСОБА_1 за актом прийому-передачі передав земельну ділянку у користування ТОВ «Новофастівське».

24 жовтня 2013 року здійснено державну реєстрацію припинення ТОВ «Новофастівське», правонаступником якого є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля».

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» лист-повідомлення про закінчення 01 лютого 2018 року строку дії договору, небажання його продовжувати та повернення земельної ділянки.

Листом від 12 жовтня 2017 року керівник ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» на вищевказану заяву повідомив про те, що товариство користуватиметься вказаною земельною ділянкою до 24 грудня 2019 року (дата закінчення строку дії договору) на законних підставах, оскільки договір оренди набуває чинності (вважається укладеним) після його державної реєстрації та правові підстави для дострокового розірвання договору, на його думку,відсутні.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду відповідає не повністю.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17.

Встановивши, що згідно з пунктом 43 договору оренди землі від 01 лютого 2008 року договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка відбулася 24 грудня 2009 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що він діє до 24 грудня 2019 року та вірно скасував рішення районного суду й відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1. про визнання припинення договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку, який є передчасним.

Доводи касаційної скарги про те, що строк дії спірного договору оренди землі починається з моменту його укладення, а не з дати його державної реєстрації, оскільки вона вказує на чинність договору та не може змінювати день його укладення, є безпідставними, оскільки суперечать умовам спірного договору та наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду України, які є обов'язковими для врахування. Підстав для відступлення від вказаних правових висновків позивач не навів. Не вбачає таких підстав й колегією суддів.

При цьому посилання касаційної скарги та суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах: від 06 березня 2013 року у справі № 6-5цс13, від18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13, є безпідставними, оскільки у наведених справах були встановлені інші фактичні обставини, а також заявлені інші предмет та підстави позовів.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції по суті спору та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням апеляційного суду в частині розподілу судових витрат.

Пославшись на положення статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважав, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені у суді апеляційної інстанції у сумі 2 114,41 грн, які були сплачені товариством за подання апеляційної скарги.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16 січня 2015 року серії 12 ААА (а. с. 6), яка була надана ним разом з позовною заявою.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнувши з нього на користь відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд не взяв до уваги наведені обставини та норми права, не врахував, що позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід другої групи.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені апеляційним судом повно та ухвалено правильне по суті спору рішення, але допущено неправильне застосування норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо розподілу судових витрат між сторонами, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню у відповідній частині з ухваленням нового рішення у цій частині.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Судові витрати (судовий збір), понесені товариством з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» за подання апеляційної скарги у розмірі 2 114,41 грн (дві тисячі сто чотирнадцять гривень сорок одна копійка), компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта