Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5675/18 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

виділені матеріали цивільної справи №274/5675/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року, яка постановлена під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне відповідачу, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що знаходиться біля будинку, загальною площею 660 кв. м. Заяву обґрунтовувала тим, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики в сумі 560 732,94 грн. Відповідачу на праві власності належать вищезазначені житловий будинок та земельна ділянка. Наразі ОСОБА_2 має намір продати нерухоме майно у зв'язку з тим, що бажає виїхати за межі України. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення її позовних вимог. Зустрічне забезпечення запропонувала здійснити шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 5 000 грн.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року заява ОСОБА_1 задоволена. Накладено арешт на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 Застосовано зустрічне забезпечення шляхом зобов'язання ОСОБА_1 внести грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на депозитний рахунок суду.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (надалі - АТ «Альфа-Банк») подано апеляційну скаргу на ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року, якою забезпечено позов, а не на ухвалу від 20 жовтня 2018 року, як помилково зазначено апелянтом, оскільки ухвали від такої дати про забезпечення позову в даній справі судом першої інстанції не постановлювалося взагалі. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Зазначає, що не було залучене до участі у справі, але ухвалою судді про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки порушені його права, як кредитора ОСОБА_2 Так, між АКБ ТАС-Комерцбанк та ОСОБА_2 20 квітня 2007 року укладений кредитний договір №0501/0407/71-103, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 21 000 дол. США. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань 26 квітня 2007 року між АКБ ТАС-Комерцбанк та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, на яке й накладено арешт ухвалою, що оскаржується. На підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 15 червня 2012 року до АТ "Альфа-Банк" перейшло право вимоги, у тому числі, за вищезгаданими кредитним та іпотечним договорами. Отже, АТ "Альфа-Банк" є новим кредитором ОСОБА_2 Також наголошує на тому, що позов у даній справі має штучний характер та переслідує мету виведення предмета іпотеки від належного іпотекодержателя, тобто АТ «Альфа-Банк».

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу (уточненому) просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу судді суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Накладаючи арешт на будинок та земельну ділянку в забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суддя суду першої інстанції виходив із того, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, що у подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1

Відповідно до частини другої ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом із тим, сторонами у даній справі не спростовані доводи апеляційної скарги про те, що нерухоме майно, на яке наклав арешт суд першої інстанції, забезпечуючи позов у даній справі, було придбане ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу із відстроченням платежу за рахунок кредитних коштів, наданих банком, а у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку банку за іпотечним договором, право вимоги у подальшому відступлено апелянту, передано спірний будинок та земельна ділянка. Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 не погашена, а тому забезпечивши позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на дане майно, суддя суду першої інстанції вирішив питання про права апелянта, який є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та має переважне право на задоволення вимог за рахунок саме цього майна.

Так, між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк (первісним кредитором), правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», а після зміни найменування - ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 (позичальником) 20 квітня 2007 року укладений кредитний договір №0501/0407/71-103, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 21 000 дол. США.

У пункті 1.4 кредитного договору зазначається, що кредитні кошти призначені для здійснення ОСОБА_2 розрахунків за договором купівлі-продажу з відстроченням платежу від 12 квітня 2007 року, укладеним із ОСОБА_3, з метою придбання земельної ділянки площею 660 кв. м. та розташованого на ній житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

У забезпечення виконання кредитного договору 26 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк (первісним іпотекодержателем), правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», а після зміни найменування - ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладений іпотечний договір. У іпотеку передано житловий будинок та земельна ділянка загальною площею 660 кв. м з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. На предмет іпотеки 26 квітня 2007 року нотаріусом було накладено заборону відчуження (зареєстровано в реєстрі №1968) та до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, одним із параметром якого є, №4881064 (а.с.113).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги до ОСОБА_2 за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами були відступлені ПАТ «Дельта Банк».

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги, згідно з умовами якого у свою чергу відступлено право вимоги ПАТ «Альфа Банк», у тому числі, за кредитним договором та іпотечним договором, укладеними із ОСОБА_2.(а.с.97-112).

На підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 15 червня 2012 року приватним нотаріусом 11 липня 2012 року до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек №4881064 внесені наступні зміни: тип змін - відступлення права, вилучено іпотекодержателя - ПАТ «Дельта Банк», додано іпотекодержателя - ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.77). Іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу не спростовують належними до допустимими доказами дійсність кредитного та іпотечного договорів, а також договорів купівлі-продажу права вимоги.

До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги (зміст частини третьої ст.656 ЦК України).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт перший частини першої ст.512 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором та іпотекодержателем за кредитним зобов'язанням ОСОБА_2 щодо придбання останнім будинку та земельної ділянки, які є предметом арешту в даній справі.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Частина сьома ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідачем та запереченнями на апеляційну скаргу також не спростовані й доводи апеляційної скарги щодо існування заборгованості ОСОБА_2 перед новим кредитором та іпотекодержателем, тобто перед апелянтом АТ «Альфа-Банк», погашення якої забезпечено предметом іпотеки, на який просить накласти арешт у забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики позивач ОСОБА_1

Із огляду на вищевикладене, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення даного питання. Висновок суду про те, що ОСОБА_2 може вчинити дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна є помилковим, оскільки спірне майно знаходиться у іпотеці, чого суддя суду першої інстанції не врахував. Порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, якою забезпечено позов у спосіб та за рахунок майна, що є предметом іпотеки, чим вирішено питання про права іпотекодержателя, яким є апелянт, що є підставами для скасування ухвали судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року про забезпечення позову та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до приписів ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в частині забезпечення позову може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 25 березня 2019 року.