Провадження №2/760/1386/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Усатової І.А,

при секретарях: Мелешко О.С., Омелько Г.Т.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Данелюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом, та з урахуванням усунення недоліків позовної просив суд зняти арешт з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , накладений відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції Гордійчук О.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2001, зареєстрований 04.11.2004 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1441304.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Залізничного районного суду міста Києва від 29.12.1999 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та поділ спадкового майна. Проведено поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_4 і виділено ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 вартістю 23 823, а також піаніно Україна вартістю 366 грн., 3 килима вартістю 274 грн. та баян вартістю 91 грн., всього майна на суму 24 554 грн., а ОСОБА_1 виділено телевізор Електрон 288 вартістю 270 грн., холодильник вартістю 128 грн., 2 шафи вартістю 109 грн. та ліжко вартістю 55 грн., всього майна на суму 562 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 11 996 грн. та 80,67 грн. витрат на поховання, всього 12 076,67 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в розмірі 595,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 державне мито в розмірі 30 грн.

Знято арешт з кв. АДРЕСА_2 .

Зазначено, що 02.04.2001 постановою державного виконавця Гордійчук О.А. відділу Державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , Ѕ частина квартири по АДРЕСА_3 . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Позивач посилався на те, що 22.03.2018 на підставі інформаційної довідки №118116532 отримано відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої 04.11.2004 о 17:40:00 за №1441304 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11, внесено обтяження: арешт, щодо Ѕ частки кв. 102 ОСОБА_1 на підставі постанови ВДВС Залізничного РУЮ від 02.04.2001. Таким чином, позивачу стало відомо про накладений арешт на частку належного йому майна.

Позивач вказує на те, що його право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.01.1998 Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва.

Посилається на те, що він звертався до Солом`янського РВДВС м. Києва із заявою про зняття арешту з квартири, на що його було повідомлено 26.02.2018 листом про те, що виконавче провадження виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 знищено.

Вказує на те, що ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

Позивачем зазначено, що 11.07.2018 ним сплачено кошти за державне мито на підставі рішення Залізничного районного суду м. Києва від 29.12.1999 та виконавчого листа в розмірі 595,58 грн., таким чином, на переконання позивача, його борг було погашено, а тому підстави накладення арешту на його нерухоме майно відпали.

Ухвалою судді від 04.09.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 18.02.2019 до участі у справі залучено третю особу - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Ухвалою суду від 13.06.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання повноважних представників не направили, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Залізничного районного суду міста Києва від 29.12.1999 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та поділ спадкового майна. Проведено поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_4 і виділено ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 вартістю 23 823, а також піаніно Україна вартістю 366 грн., 3 килима вартістю 274 грн. та баян вартістю 91 грн., всього майна на суму 24 554 грн., а ОСОБА_1 виділено телевізор Електрон 288 вартістю 270 грн., холодильник вартістю 128 грн., 2 шафи вартістю 109 грн. та ліжко вартістю 55 грн., всього майна на суму 562 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 11 996 грн. та 80,67 грн. витрат на поховання, всього 12 076,67 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в розмірі 595,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 державне мито в розмірі 30 грн.

Знято арешт з кв. АДРЕСА_2 .

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва 19.01.1998, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних долях належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2001, винесеною державним виконавцем Гордійчук О.А. відділу Державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2999, виданого 29.12.1999 Залізничним районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у сумі 595,58 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 - Ѕ частини квартири по АДРЕСА_3 . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Як вбачається з інформаційної довідки №118116532 від 22.03.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , 04.11.2004 о 17:40:00 за №1441304 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11, внесено обтяження: арешт, щодо Ѕ частки кв. 102 ОСОБА_1 на підставі постанови ВДВС Залізничного РУЮ від 02.04.2001.

Встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Солом`янського РВДВС м. Києва із заявою про зняття арешту з квартири.

З відповіді Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві від 26.02.2018 вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 26.02.2018 на виконанні у Відділі виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , не перебувають.

Зазначено, що відповідно до п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, звершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Згідно з п. 9.10 Порядку, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

У зв`язку з наведеним, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про зняття арешту.

Так, позивач просить зняти арешт з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , накладений відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції Гордійчук О.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2001, зареєстрований 04.11.2004 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1441304.

В обґрунтування підстав для зняття арешту, вказав, зокрема, що ним сплачено кошти за державне мито на підставі рішення Залізничного районного суду м. Києва від 29.12.1999 та виконавчого листа в розмірі 595,58 грн., на підтвердження чого надав також квитанцію №П1688 від 11.07.2018, що, на його думку, є також підтвердженням погашення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент винесення постанови накладення арешту) арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується: для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження ) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як власника, на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що на виконанні у Солом`янському районному ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 не перебувають, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Зняти арешт з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , накладений відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції Гордійчук О.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2001, зареєстрований 04.11.2004 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1441304.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: