Номер провадження: 22-ц/813/1661/19
Номер справи місцевого суду: 495/9267/18
Головуючий у першій інстанції Юоярський О.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року про залишення скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця без розгляду,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2019 року, через поштове відділення ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця при складенні акту від 11.09.2018 року, просив визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця від 11.09.2018 року.

При цьому, ОСОБА_2 зазначав, що 19.04.2018 року постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 28.02.2017 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1.

11.09.2018 року головним державним виконавцем Б.Дністровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Чекерською Л.В. при примусовому виконанні виконавчого листа було встановлено, що боржник чинить перешкоди та не бажає самостійно виселятися, будучи належним чином попередженим про день та час виселення. У такому разі, боржник та його представник востаннє попереджені про наступну дату виселення, яка відбудеться 24.09.2018 року об 11 годині, про що державним виконацем складено відповідний акт.

На думку скаржника, дії державного виконавця та складений ним акт від 11.09.2018 року є неправомірними та такими, що вчинені всупереч вимог законодавства України.

Крім того, як зазначає скаржник, 10.09.2018 року він звернувся до Б.Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про заміну вибулої сторони виконавчого провадження та того ж дня звернувся до Б.Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій та до заяви було надано копію заяви про звернення до суду про заміну сторони виконавчого провадження.

У такому разі, на думку скаржника, державний виконавець повинен був зупинити вчинення виконавчих дій, проте 11.09.2018 року державний виконавець прийшов виконувати рішення суду про виселення, за наслідками якого було складено акт, який на думку скаржника, не відповідає вимогам ЗУ „Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першою інстанцією норм процесуального права.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник пропустив встановлений законном десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та питання про поновлення строку не ставив.

Такий висновок на думку суду є вірним, виходячи з наступного.

Процесуальні строки визначені главою 6 ЦПК України.

Відповідно до ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ст.122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст.124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник оскаржує дії державного виконавця при складенні ним акту від 11.09.2018 року.

Про даний акт скаржник дізнався 11.09.2018 року, коли державний виконавець прийшов за його адресою: Одеська область, м.Б.Дністровський, вул.Кропивницького, буд.24-а, з метою виселення з будинку, про що зазначає сам скаржник та вбачається з акту від 11.09.2018 року.

У такому разі, перебіг процесуального строку почався з наступного дня, а саме з 12.09.2018 року та закінчується 21.09.2018 року.

Проте, зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_2 звернувся 25.09.2018 року о 17 год.47 хв., через засоби поштового зв"язку, що підтверджується фіскальним чеком а.с.24., трек-номер якого (67 0) співпадає з номером на конверті а.с.10, тобто з порушенням встановленого ч.1 п.а ст.449 ЦПК України десятиденного строку, коли особа дізналася про порушення її прав.

При цьому, із клопотанням про поновлення пропущеного строку, скаржник не звертався.

За правилами ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За таких обставин, залишаючи скаргу ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції порушень не допустив.

Доводи апеляційної скарги, що скаржником не порушено строки звернення зі скаргою до суду, оскільки перебіг процесуального строку, який почався з 12.09.2018 року та на думку скаржника, закінчується 25.09.2018 року, коли ним на пошту було передано скаргу, є неспроможними, оскільки процесуальні строки, встановлені законом, обчислюються календарними днями та з урахуванням положень глави 6 (процесуальні строки) ЦПК України перебіг процесуального строку у ОСОБА_2 почався з 12.09.2018 року, а закінчився 21.09.2018 року, який не був вихідним, святковим чи іншим неробочим днем, що переноситься на перший після нього робочий день.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2019 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова