ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 642/1100/18

Провадження № 22-ц/818/5515/19

02 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок на Набережній 1»,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 26 липня 2019 року (суддя Пашнєв В. Г.) по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок на Набережній 1» про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень та збільшень своїх вимог остаточно просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки у розмірі 39000 грн., та моральну шкоду в сумі 5000 грн., з покладенням судових витрат на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 26 липня 2019 року вирішено питання розподілу судових витрат. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правничої професійної допомоги у розмірі 15450 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане додаткове рішення та прийняти нове про відмову у стягненні судових витрат на правову допомогу.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм процесуального права. Вважає, що вартість юридичних послуг була завищена, суд при ухваленні додаткового рішення не перевірив реального обсягу виконаних робіт та обґрунтування їх вартості.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення без змін. Вважає її необґрунтованою.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат за надання правничої професійної допомоги у розмірі 15450 грн., суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було підтверджено вартість виконаних адвокатом робіт на суму 30900 грн. Проте з урахуванням критерію розумності вважав за необхідне стягнути з позивача 15450 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 15.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі.

Заява мотивована тим, що суд, вирішивши справу по суті позовних вимог, не вирішив питання про розподіл судових витрат, які у разі відмови у позові у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26 липня 2019 року постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правничої професійної допомоги у розмірі 15450 грн.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що представництво відповідача у суді здійснював адвокат Жук А.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 26 березня 2018 року.

Згідно п. 4.1 Договору розмір погодинної ставки адвоката становить 3750 грн. на годину витраченого часу на здійснення своїх повноважень.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником надано акт виконаних робіт від 10 вересня 2018 року, відповідно до Договору №1-03/18 від 26.03.2018 р, а саме: зустрічі, консультації, аналіз фактичних обставин справи-1500грн; аналіз законодавства та судової практики. Вивчення наданих клієнтом документів -3070 грн; узгодження правової позиції, розробка стратегії ведення справи- 1500грн; збір та аналіз документів. Пошук та робота зі свідками-2730 грн; підготовка та подання відзиву на позовну заяву- 5100 грн; представництво інтересів відповідача при розгляді справи в Ленінському районному суді м. Харкова - 12200 грн; підготовка та подання до суду клопотань, заяв по суті справи та інших процесуальних документів, необхідних для розгляду справи -4800 грн; загальна вартість виконаних робіт адвокатом послуг становить 30900 грн.

Також представником відповідача на підтвердження сплати витрат на правову допомогу надано копії квитанцій до прибуткового касового ордера №01-18 від 12 вересня 2018 року на суму 20000 грн. та №02-18 від 17 вересня 2018 року на суму 10900 грн.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не здійснював аналіз фактично витраченого часу, зафіксованого у протоколах судових засідань та залишив поза увагою дублювання послуг, не можна вважати обґрунтованим.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Колегія суддів, дослідивши додані до клопотання про ухвалення додаткового рішення докази, не встановила недотримання представником відповідача ОСОБА_3 вимог частини третьої статті 137 ЦПК України.

При цьому звертає увагу на те, що діючим законодавством передбачено як фіксовану, так і погодинну оплату праці адвоката.

Тому вартість окремих видів послуг, зокрема представництво інтересів відповідача при розгляді справи в суді 12200 грн. не пов`язується з кількістю годин, витрачених адвокатом на участь у судових засіданнях.

Разом з цим суд звертає увагу на складність справи, тривалість її розгляду та інші обставини, якими обґрунтована вартість юридичних послуг.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи про дублювання послуг, зазначених акті виконаних робіт.

Зокрема, «вивчення документів», «аналіз документів» та «аналіз фактичних обставин справи» не можна вважати тотожними, оскільки в пунктах акту, в яких містяться вказані роботи, зазначені також й інші види наданих послуг: аналіз законодавства та судової практики, збір документів, зустрічі, консультації та ін.

Разом з цим, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про те, що відшкодування позивачем адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 15 450 грн.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 26 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П.Коваленко