ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровського області від 06 липня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0308/0908/71-254 від 30.09.2008р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 , в сумі 387562 гривні 74 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати судовий збір в сумі 5813 гривень 44 копійки.

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровського області від 06 липня 2016 року в якій також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року залишено без руху та надано строк для зазначення інших поважних причин які перешкоджали їй оскаржити рішення суду протягом тривалого строку та надання доказів на підтвердження поважності цих причин.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 надала до апеляційного суд уточнюючу апеляційну скаргу, в якій зазначила, що про оскаржуване рішення суду першої інстанції вона дізналась тільки у жовтні 2019 року, тому що в неї з пенсії почали утримувати кошти за нібито якимось судовим рішенням. Вказує, оскільки вона пенсіонерка та не обізнана у галузі права її інтереси у судових засіданнях представляв представник за довіреністю Тараненко ОСОБА_3 , яка запевнила її, що позов не обґрунтований та справу вдасться вирішити на її користь. Ніяких документів, у тому числі апеляційну скаргу від 21.10.2016 року, вона не підписувала. Після останнього засідання й винесення рішення, представник перестала виходити на зв`язок. Враховуючи, що на її адресу не надходило жодної інформації про вказану вище судову справу, вона вважала, що представник все зробила як слід і справу закрито.

За таких обставин, скаржник вважає, що існують виключні підстави для необхідності поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення та просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Розглянувши доводи наведені ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження, пропущеного понад 1 рік, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилами частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Пономарьов проти України» № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справі «Науменко проти України» («Naumenko v. Ukraine») від 09 листопада 2004 року та у справі «Полтораченко проти України» («Poltorachenko v. Ukraine») від 18 січня 2005 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи копію оскаржуваного рішення представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 отримала 14.07.2016 року (а.с.113), крім того у матеріалах справи наявні дві апеляційні скарги датовані 29 липня 2016 року та 21 жовтня 2016 року, перша за підписом представника ОСОБА_4 , а друга за підписом ОСОБА_1 (а.с.114-117,133-137).

Необхідно зазначити, що посилання ОСОБА_1 на те, що її інтереси представляв представник і вона, вважала, оскільки на її адресу не надходило жодної інформації щодо розгляду справи, справу закрито, суд оцінює як не вжиття нею ніяких дій для отримання інформації про стан розгляду справи, враховуючи значний проміжок часу.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком для осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, обставини на які заявник посилається як на підставу для поновлення пропущеного строку на звернення із апеляційною скаргою, не є поважними та виключними, у розумінні частини 2 статті 358 ЦПК України.

Так як заявником, всупереч вимогам статей 77 - 81 ЦПК України, не надано беззаперечних доказів, на підставі чого суд мав би поновити строк, тому апеляційна скарга вважається такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження по поданій нею апеляційній скарзі на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути учаснику справи, що їх подавав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: