МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/4124/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Колесник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 09 січня 2014 року остання звернулась до них з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 09 січня 2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальниці кредит, у встановленому договором розмірі.

Вказав, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 09 липня 2019 року, у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1079200,24 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23069,56 грн.

Таким чином, з урахуванням суми коштів, які були стягнуті заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року, загальна сума заборгованості відповідачки в даний час становить 1057705,42 грн., яка складається з: 1052956, 28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 4749, 14 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стверджував, що оскільки відповідачка порушила умови виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, Банк може нараховувати відсотки за користування кредитом та пеню за прострочення зобов`язання.

При цьому, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14 травня 2019 року по 09 липня 2019 року становить 95373,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки та судові витрати.

Представник АТ КБ «ПриватБанк», діюча за довіреністю від 31 серпня 2017 року, в судове засідання не з`явилася, згідно поданої позовної заяви, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 37).

Відповідачка та її представник, діюча на підставі угоди про надання правової допомоги від 25 листопада 2019 року та ордеру від 25 листопада 2019 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Надала до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначила, що питання щодо стягнення з неї заборгованості на користь позивача за кредитним договором № б/н від 09 січня 2014 року, у тому числі заборгованості по процентам за користування вказаним кредитом, вже було предметом судового розгляду, що підтверджується заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року. Вказувала, що кредитні відносини між нею та позивачем припинилися після винесення зазначеного судового рішення, а повторне стягнення кредиту, на її думку, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, що суперечить чинному законодавству. На підставі зазначеного, стверджувала, що позовні вимоги є необґрунтованими і безпідставними та просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі (а.с. 59, 68-74).

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року було ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 56-57).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом (а.с. 39-41).

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Судом встановлено, що 09 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 09 січня 2014 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9).

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 10-34).

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 січня 2014 року було задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 23069,56 грн. та судові витрати.

Зі змісту рішення вбачається, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 15 жовтня 2014 року має заборгованість 23069,56 грн., яка складається з наступного: 15520,17 грн. - заборгованість за кредитом; 5324,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 650,00 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1074,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 49).

Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за договором б/н від 09 січня 2014 року, станом на 09 липня 2019 року у відповідачки утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1057705,42 грн., яка складається з: 1052956, 28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 4749, 14 грн. заборгованість за пенею та комісією, у тому числі залишку за відсотками за період з 14 травня 2019 року по 09 липня 2019 року у розмірі 95373,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с. 7-8).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення пози

Суд враховує, що ані в анкеті-заяві від 09 січня 2014 року, підписаної відповідачкою, ані у документах, наданих банком, зокрема Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачкою, не зазначена інформація щодо строку дії даного договору, банком не надано суду відомості про картки, видані на ім`я відповідачки із зазначенням строку їх дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що АТ «ПриватБанк» використав право вимоги щодо сплати процентів, звернувшись в 2014 році до суду з позовною вимогою про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 січня 2014 рокута заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року з останньої була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором в повному обсязі.(т.1 а.с. 52-54).

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Крім того, зазначена позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Суд враховує, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами після винесення заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року або відомостей щодо невиконання нею вказаного рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дія кредитного договору № б/н від 09 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 припинилась і позивач безпідставно продовжував нараховувати проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у справі складає 1921, 00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України ст. ст. 12,13, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2019 року.

Суддя: О.М. Сегеда