Номер провадження: 22-ц/813/5173/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Одесаобленерго»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року у складі судді Чернявської Л.М.,

встановив:

У липні 2017 року АТ «Одесаобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості недорахованої електроенергії в сумі 31743,02 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 21458,28 грн та 3 % річних в сумі 2592,93 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Одесаобленерго» відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 31.07.2014 уповноваженими представниками Центрального РЕМ АТ Одесаобленерго на підставі п. 37 Правил користування електричною енергією для населення проводилась перевірка об`єкту відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідність споживання електричної енергії Правилам, в ході проведення якої було виявлено порушення, яке зафіксоване актом про порушення №028508 від 31.07.2014 на суму 31743,02 грн. За вказаним актом нараховано три відсотки річних, які складають 2592,93 грн, а збитки від інфляції складають 21458,28 грн.

06.11.2017 позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив другим відповідачем ОСОБА_2 та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вартість недорахованої електроенергії в сумі 31743,02 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 21458,28 грн та 3% річних в сумі 2592,93 грн. та судових витрат, оскільки власником квартири є ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що невідомо яким чином зі ст. 312 ЦК України про право на вибір роду занять і зі ст. 319 ЦК України про право власності суд зробив висновок, що за зобов`язаннями, які виникають щодо сплати заборгованостей, що виникають внаслідок споживання електроенергії за вказаною адресою, відповідає власник майна або особа, яка володіє іншими речовими правами щодо цього майна. Надані стороною пояснення суд не прийняв до уваги та не відобразив їх у рішенні. У рішенні суд не виклав позицію відповідача. В заяві немає жодного посилання на укладений договір про користування електричною енергією, в додатках до позову його також немає, тобто неможливо визначити, чи є належним відповідач. На підставі ст. ст. 638,639 ЦК України неможливо зробити висновок, що договір укладений саме з ОСОБА_1 . Договір з нею позивачем укладений не був. ОСОБА_1 не є споживачем електричної енергії. Позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 здійснювала оплату, а тому ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі. Позивач не надав підтвердження належності відповідача ОСОБА_2 , відсутні підтвердження договірних відносин з нею. ОСОБА_1 не була присутня під час складання акту про порушення №028508 від 31.07.2014, підпис відповідача відсутній. Підпис ОСОБА_2 також відсутній. ОСОБА_3 виклав свої зауваження в акті про порушення №028508 від 31.07.2014, проте відповідачі взагалі не були повідомлені про проведення перевірки та складання даного акту. ОСОБА_3 не є уповноваженою особою для підписання акту. Позивач не повідомив про дату, час засідання комісії щодо розгляду даного акту про порушення. Позивач не надав суду доказів причетності саме відповідачів до порушення Правил. Експертизу не проводив. Позивач не надав суду доказів отримання відповідачами рахунку для оплати суми, нарахованої на підставі акту про порушення.

29.07.2019 позивач надав суду відзив на скаргу, в якому просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Сторони в судове засідання, призначене на 12.11.2019 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складений 25.11.2019.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З відомостей інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 08.08.2003 №9296 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 42).

Не заперечувалося, що до квартири за вказаною адресою, власником якої є ОСОБА_2 , фактично надавалися послуги з постачання електроенергії.

ОСОБА_1 з 12.04.2006 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту №028508 від 31.07.2017, складеного представниками ПАТ «Одесаобленерго» (наразі АТ «Одесаобленерго»), у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зафіксовано самовільне підключення електроустановок, штучного нуля, через автоматичний вимикач прихований в стіні до квартирної електропроводки.

За результатами розгляду наведеного акту ПАТ «Одесаобленерго» прийнято протокольні рішення про нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006 у розмірі 31743,02 грн.

Протокол засідання комісії ПАТ «Одесаобленерго» по розгляду акту про порушення ПКЕЕ та рахунок для оплати були направлені ОСОБА_1 (а.с. 18-20).

Матеріали справи свідчать, що вказаний протокол засідання комісії ПАТ «Одесаобленерго» по розгляду акту про порушення ПКЕЕ та рахунок для оплати також направлялися ОСОБА_2 супровідним листом від 04.10.2017 та отримані нею 07.10.2017 (а.с. 39,40).

Отже, власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 була обізнана про складення акту про порушення ПКЕЕ та прийняття рішення комісії по розгляду акту про порушення ПКЕЕ про нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, що підтверджується матеріалами справи.

Рішення комісії у встановленому порядку не оскаржено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі є фактичними користувачами електроенергії, яку постачає позивач, а тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню солідарно вартість недорахованої електроенергії, 3% річних та інфляційних витрат.

Проте з вказаним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується в повній мірі.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

У пункті 1.2 Правил дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Водночас зі змісту інших положень Правил, зокрема з того ж підпункту 1 пункту 10.2, вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною 2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

За змістом пунктів 48, 53 Правил користування електричною енергією споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Акт про порушення Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником, і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначається розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562.

Так як ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій було виявлено самовільне підключення електроустановок, факт порушення Правил користування електричною енергією (самовільне підключення до електромережі) підтверджено відповідними доказами, тому саме власник несе відповідальність за належне утримання свого майна і використання та облік електроенергії через встановлені відповідними органами прилади обліку, власність відповідно до ст.319 ЦК України зобов`язує.

Задовольняючи позов до ОСОБА_1 , суд послався на те, що АТ «Одесаобленерго» перебуває у договірних відносинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак не звернув увагу на те, що договір не укладено у встановлений законом спосіб, виникли відносини свідчать про фактичне користування послугою, а одночасне перебування у договірних відносинах з власником квартири та особою, яка в ній лише зареєстрована, неможливе, оскільки суперечить поняттю індивідуального споживача, визначеного ст.1 Закону України «Про житлово комунальні послуги».

Зобов`язання між сторонами виникли із неправомірних дій, оскільки встановлений факт самовільного підключення електроустановок, відтак відповідальним є власник квартири.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повинні нести солідарну відповідальність є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року в частині задоволення позову АТ «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог до неї з мотивів та підстав, викладених вище.

Оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, то інші доводи її скарги про порушення процедури складання акту, розрахунку до уваги не приймаються, оскільки право вимоги належить ОСОБА_4 . В свою чергу, докази того, що ОСОБА_1 є уповноваженим представником ОСОБА_4 відсутні, тому доводи про невідповідність рішення суду вимогам закону щодо стягнення з ОСОБА_4 до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року в частині задоволення позову Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 25.11.2019.

Головуючий:

Судді: