ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/10592/19

провадження № 22-ц/818/5454/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скарго Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року, ухвалене суддею Ференчук О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 10 вересня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 1500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановлених договором. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором Банк виконав, надавши відповідачці кредит у вказаному розмірі. Відповідачка зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2019 року мається заборгованість в розмірі 16235,13грн., яка складається з: 3475,99грн. заборгованості за тілом кредиту; 3583,42грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7276,43грн. пені за прострочене зобов`язання, 650грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; 500грн. штраф (фіксована частина); 749,29грн. штраф (процентна складова), яку Банк просить стягнути.

Справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3475,99грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1921 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк»звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить вказане рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з простроченого тіла, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове про задоволення цих вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання умов та правил надання банківських послуг. До позовної заяви Банком було додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, витяг з умов та правил надання банківських послуг. Даний договір відповідачем не оспорювався та недійсним не визнавався.

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка складається із двох частин: 49700,89грн. заборгованості за тілом кредиту та 25724,68грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту.

Щодо стягнення заборгованості з неустойки та штрафів, то матеріалами справи доведено наявність неналежного виконання боржником зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим кредитор має усі законні підстави для нарахування та стягнення неустойки.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 10 вересня 2016 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 17 червня 2019 року мається заборгованість в розмірі 16235,13грн., яка складається з: 3475,99грн. заборгованості за тілом кредиту; 3583,42грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7276,43грн. пені за прострочене зобов`язання, 650грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; 500грн. штраф (фіксована частина); 749,29грн. штраф (процентна складова).

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3583,42грн. та штрафів 500грн. штраф (фіксована частина); 749,29грн. штраф (процентна складова), то в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3583,42грн. та штрафів 500грн. штраф (фіксована частина); 749,29грн. штраф (процентна складова), суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для стягнення цієї заборгованості не вбачається.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказаний висновок щодо застосування норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Прострочене тіло кредиту у сумі 3583,42грн. це фактично отримані позичальником кошти, які у випадку неповернення коштів у встановлений законом строк певний платіж з тіла кредиту переноситься до простроченої заборгованості, а тому судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні цих сум.

Дані обставини щодо отримання та використання кредитних коштів відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано.

Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні простроченого тіла кредиту у сумі 3583,42грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення штрафів, то підстав для стягнення заборгованості в цій частині не вбачається, оскільки даних, що відповідачка була ознайомлена з Умовами та обставинами нарахування штрафів - не надано.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 вересня 2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 749,29грн (процентна складова).

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню у частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту з ухваленням в цій частині нового про задоволення даних позовних вимог.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком при поданні позовної заяви сплачено 1921грн. судового збору та за подання апеляційної скарги 2881,50грн, усього 4802,50грн.

Таким чином, з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2088,31грн. (16235,13грн. заявлені позовні вимоги : 7059,41грн.(3583,42грн. + 3475,99грн.) задоволені позовні вимоги = 2,2997 частина задоволених позовних вимог; 4802,50грн. : 2,2997 = 2088,31грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 3583,42грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні 42коп.)

Збільшити розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського,будинок 1Д, ) з 1921грн. (однієї тисячі дев`ятсот двадцять однієї гривні) до 2088,31грн. (двох тисяч вісімдесят восьми гривень 31коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді: А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко