Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 214/4210/17

провадження № 61-3760ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 000 грн понесених ним судових витрат шляхом їх відшкодування за рахунок коштів, внесених представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на депозитний рахунок суду в рахунок забезпечення судових витрат згідно з квитанцією від 24 січня 2018 року № 2. Повернуто представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишок коштів у сумі 2 400 грн, внесених ним в рахунок забезпечення судових витрат на депозитний рахунок суду згідно з квитанцією від 24 січня 2018 року № 2.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року та додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року залишено без змін.

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про повернення судових витрат.

Зава мотивована тим, що 18 січня 2018 року ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 зобов'язано внести кошти на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в забезпечення судових витрат у справі № 214/4210/17 відповідача ОСОБА_6 3 400 грн. 24 січня 2018 року суду було надано квитанцію про сплату 3 400 грн та 10,20 грн комісійного збору за послуги «Ощадбанку». Платіж здійснював її син ОСОБА_5 30 травня 2018 року додатковим рішення суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 000 грн за рахунок тих коштів, що внесені в забезпечення витрат та 2 400 грн повернуто ОСОБА_5

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року заяву ОСОБА_4 про повернення судових витрат залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року повернуто особі, що її подала.

У лютому 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх заяву про повернення судових витрат, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що залишаючи без задоволення заяву про повернення судових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що додатковим рішення суду було звернено стягнення на грошові кошти, які належать іншій особі, а не стороні у справі. Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не врахував, що відповідно до пункту 30 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалу про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, може бути оскаржена окремо від рішення суду.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що ухвала Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року в апеляційному порядку по суті не переглядалася, у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2019 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частина перша статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції про повернення судових витрат відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Отже, повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність ухвали апеляційного суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов