Справа № 515/938/18
Провадження № 2/515/154/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
25 березня 2019 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивачки ОСОБА_1
представника позивачки -адвоката Давиденка К.В.
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
14 червня 2018 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 . звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 18 листопада 2016 року його довіритель ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 2270.
Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Причиною розпаду сім`ї, як зазначає позивачка, стало те, що у них різні характери, між ними часто виникали непорозуміння з різних побутових причини, тому вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи, що сім`я фактично розпалась, більше року вони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку.
Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 липня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.
07 листопада 2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 06 грудня 2018 року.
Представник позивачки адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення (а.с. 24).
Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеської області від 10 липня 2018 року (а.с.12), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 Судові повістки, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, при цьому, першу повістку з копією позову та додатками до нього отримано ним своєчасно (а.с.14), наступна - повернулась до суду з поміткою « за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19), третя повістка отримана ним завчасно, що підтверджується надісланим до суду повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.23). Однак, ОСОБА_2 причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що представник позивача згоден.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 18.11.2016 року (а.с.5), 18 листопада 2016 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який був зареєстрований у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за №2270.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.03.2017 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують тривалий час, не спілкуються, втратили почуття взаємної поваги та кохання один до одного, примирення позивачка по справі не бажає, про що свідчать подана її представником заява (а.с.21).
За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв`язку з чим, на думку суду, сім`я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати.
При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.
Згідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з «ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". В поданій до суду заяві (а.с.2), остання просила відновити їй дошлюбне прізвище "ОСОБА_1", що не суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст.56, 104, 105, 110-115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 77-81, 133, 141, 206, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 18 листопада 2016 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за №2270 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають одну неповнолітню дитину.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серїі НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ УМВС м. Одеса 09.03.2005 року) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотирьох) грн.80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.А.Семенюк