Справа №752/8987/17
Провадження № 2/752/564/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.11.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Первинної профспілкової організації приватний підприємець «ОСОБА_3», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Первинної профспілкової організації приватний підприємець «ОСОБА_3», ОСОБА_2 , відповідно до якого просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» матеріальну шкоду в розмірі 44050 гривень, витрати за проведення експертизи в розмірі 2020 гривень, стягнути з Первинної профспілкової організації приватний підприємець « ОСОБА_3 » матеріальну шкоду в розмірі 56617,81 гривня, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а також стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2016 р.о 18 год.30 хв в м.Києві по пр-ту А.Глушкова ОСОБА_2 , керуючи ТЗ БАЗ А079.23. д.н. НОМЕР_1 , що належить ППО ПП « ОСОБА_3 », в зв`язку з несправністю гальмівної системи здійснив наїзд на автомобіль DONG FENG DFA д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 29.07.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль DONG FENG DFA д.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ТЗ БАЗ А079.23. д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу обов`язкового страхування № АЕ/8642290 від 29.03.2016 р.

15.07.2016 р. позивач звернувся з повідомлення про настання страхового випадку та в подальшому з заявою про виплату страхового відшкодування.

21.07.2016 р. Страховою компанією було проведено поверхневий огляд транспортного засобу та складено відповідний протокол, однак пошкоджений транспортний засіб не розбирався в умовах профільного СТО.

20.09.2016 р. позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 з метою проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, вартість якого склала 2020 гривень.

Згідно Звіту з визначення вартості матеріального збитку №744 від 19.10.2016 р. вартість матеріального збитку становить 54200,19 гривень без ПДВ.

Позивач посилається на те, що 16.11.2016 р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» без попереднього ознайомлення з розрахунком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10149,29 гривень.

В подальшому позивач звернувся до Страхової компанії з заявою про перегляд розміру виплаченого страхового відшкодування, однак у її задоволенні було відмовлено.

Звіт, складений Страховою компанією з метою визначення розміру страхового відшкодування, на думку позивача, не є належним доказом, в зв`язку з чим він просить для визначення вартості матеріального збитку застосовувати відомості, викладені в Звіті з визначення вартості матеріального збитку №744 від 19.10.2016 р., який складений ФОП ОСОБА_4 .

Також в обґрунтування свого позову позивач зазначає, що з метою визначення реальних збитків він звернувся до ТОВ «Гроцький Транс» СТО, що спеціалізується на діагностиці внутрішніх і зовнішніх пошкоджень вантажних автомобілів, яким було складено калькуляцію ремонтних робіт, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 107706 гривень з ПДВ.

Крім того, позивач звернувся до ТОВ «Тент-Лідер», яке спеціалізується на ремонті ПВХ тентів, яким визначено вартість ремонту пошкодженого ПВХ тенту, що становить 3112 гривень з ПДВ.

Оскільки ОСОБА_2 перебував в трудових відносинх з Первинною профспілковою організацією ПП « ОСОБА_3 », позивач просить стягнути з останнього збитки, що становлять різницю між фактичним розміром збитків в сумі 110818 гривень та розміром страхового відшкодування, що повинно бути виплачено, а саме суму в розмірі 56617,81 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана не лише матеріальна, але і моральна шкода, оскільки змінився його спосіб життя, пошкодження транспортного засобу викликало незручності у пересуванні та призвело до витрачання додаткового часу на пересування по місту.

Моральну шкоду він оцінює в 2000 гривень, які він просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Страхова компанія просить відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 був відшкодований в повному обсязі і його розмір визначений відповідно до Звіту № 47-D/22/3 від 10.08.2016 р.

ФОП « ОСОБА_3 » подано відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки Первинної профспілкової організації приватний підприємець «ОСОБА_3 » не є належним відповідачем у справі, а крім того, Страховою компанією було виплачено в повному обсязі страхове відшкодування з метою відшкодування збитків, завданих позивачу і останній не мав заперечень до Протоколу огляду транспортного засобу.

Також відповідач посилається на недопустимість Звіту, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , оскільки він має недостатній рівень кваліфікації з оцінки колісних транспортних засобів.

06.06.2018 р. позивачем подана заява про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої він просить стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду в розмірі 51214,58 гривень, витрати на проведення оцінки в сумі 2020 гривень, витрати на проведення судової експертизи в сумі 7200 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 704,80 гривень, стягнути з Первинної профспілкової організації приватний підприємець « ОСОБА_3 » матеріальну шкоду в розмірі 49454,13 гривень, що становить різницю між фактичним розміром відновлювального ремонту, визначено профільним СТО та розміром страхового відшкодування, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

Відповідачем ФОП « ОСОБА_3 » подано доповнення до відзиву, згідно з яким відповідач просить визначати розмір матеріального збитку на підставі висновків судової автотоварознавчої експертизи.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про зміну розміру позовних вимог.

Відповідачі повторно в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2016 р.о 18 год.30 хв в м.Києві по пр-ту А.Глушкова ОСОБА_2 , керуючи ТЗ БАЗ А079.23. д.н. НОМЕР_1 , що належить ППО ПП « ОСОБА_3 », в зв`язку з несправністю гальмівної системи, здійснив наїзд на автомобіль DONG FENG DFA д.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Автомобіль DONG FENG DFA д.н. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 19.10.2016 р. державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 29.07.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях відповідача ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Як встановлено судом, між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений трудовий договір, відповідно до якого працівник зобов`язався виконувати перевезення пасажирів.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ТЗ БАЗ А079.23. д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу обов`язкового страхування № АЕ/8642290 від 29.03.2016 р.

Ліміт відповідальності Страховика за даним Полісом становить 100000 гривень.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи,

розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.

Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, не просто суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а повністю його нівелює.

Зазначене, узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у відповідній постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц).

В ході підготовчого провадження судом у даній справі була призначена судова автотоварознавча експертиза з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 171130-01 від 30.11.2017 р. розмір матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу DONG FENG DFA д.н. НОМЕР_2 станом на момент настання дорожньо-транспортної пригоди з врахуванням коефіцієнта фізичного зносту становить 50127,66 гривень, а вартість відновлювального ремонту складає 50415,36 гривень.

Даний доказ суд вважає належним, допустимим, достатнім для підтвердження розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, а тому при вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд приймає до уваги саме висновок судової автотоварознавчої експертизи № 171130-01 від 30.11.2017 р.

Суд не може прийняти до уваги в якості доказу Звіт № 47-D/22/3 від 10.08.2016 р., складеного на замовлення АТ «СГ «ТАС», оскільки оцінювачем при визначенні розміру збитків враховувались дані огляду транспортного засобу, який проведений з врахуванням лише зовнішніх наявних пошкоджень, без врахування внутрішніх пошкоджень, що могли виникнути внаслідок ДТП, однак не були оглянуті оцінювачем в умовах спеціалізованої станції технічного обслуговування.

Також суд не приймає до уваги на підтвердження розміру матеріального збитку Звіт з визначення вартості матеріального збитку №744 від 19.10.2016 р., який складений ФОП ОСОБА_4 , оскільки відповідно до протоколу № 88 засідання Ексзаменаційної комісії Фонд державного майна України від 28.07.2016 р. оцінювачу ОСОБА_4 необхідно було позачергово пройти навчання за програмою підвищення кваліфікації за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів до 01.10.2016 р. Звіт оцінювача не містить доказів про проходження такого навчання, в зв`язку з чим його висновок викликає сумніви в достатності кваліфікації оцінювача для проведення такого дослідження.

Також суд не може прийняти до уваги на підтвердження розміру реальних збитків рахунки ТОВ «Гроцький Транс» СТО, що спеціалізується на діагностиці внутрішніх і зовнішніх пошкоджень вантажних автомобілів, яким було складено калькуляцію ремонтних робіт, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 107706 гривень з ПДВ, та ТОВ «Тент-Лідер», яке спеціалізується на ремонті ПВХ тентів, яким визначено вартість ремонту пошкодженого ПВХ тенту, що становить 3112 з ПДВ, оскільки як встановлено в ході судового розгляду відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу не був проведений, а отже позивач не поніс витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Крім того, судом встановлено, що Страховою компанією була проведена виплата страхового відшкодування в сумі 10149,29 гривень.

Отже, враховуючи положення ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також розмір матеріальної шкоди з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, визначеної відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи на момент завдання шкоди, розмір виплаченого страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 39978 гривень 37 копійок.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення витрат, понесених позивачем на проведення оцінки матеріального збитку експертом Праворським В.В., оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме Протоколу огляду транспортного засобу, Страховик виконав належним чином свій обов`язков, передбачений ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та протягом 10 робочих днів та направив свого представника для огляду транспортного засобу з метою визначення вартості матеріального збитку, а отже на Страховика не може бути покладений обов`язок по відшкодування позивача витрат, понесених ним на проведення оцінки за його заявою. Крім того, даний доказ визнаний судом недопустими, а тому на відповідача не можуть бути покладені обов`язки по відшкодуванню витрат, понесених на його отримання.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача до Первинної профспілкової організації приватний підприємець « ОСОБА_3 » про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49454,13 гривень, оскільки роботодавець несе відповідальність за збитки, завдані його працівником у разі недостатності страхової виплати в межах різниці між реальними збитками та сплаченою сумою страхового відшкодування.

Оскільки відновлювальний ремонт транспортного засобу не проведений, а розмір матеріальної шкоди, визначений відповідно до судової автотоварознавчої експертизи не перевищує ліміту відповідальності Страховика, вимоги позивача в цій частині не є обґрунтованими та не відповідають положенням ст.1194 ЦК України.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню з огляду на наступне.

При зверненні до суду позивач зазначає, що йому завдана моральна внаслідок пошкодження його транспортного засобу, в зв`язку з чим він переніс стрес, душевні хвилювання, змінився його спосіб життя, він вимушений був витрачати час на врегулювання питання щодо відшкодування завданих збитків.

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що на час звернення позивача до суду відповідач будь-яких дій щодо відшкодування шкоди не вживав.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень є обґрунтованими і доведеними позивачем в повному обсязі.

Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 , як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 частково.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у даній справі, враховуючи витрати на сплату судового збору та витрати на проведення судової експертизи, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Первинної профспілкової організації приватний підприємець «ОСОБА_3», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, м.Київ, пр-т Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі 39978 гривень 37 копійок, судові витрати в розмірі 6555 гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, судовий збір в розмірі 26 гривень 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя