ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2099/19 Номер провадження 22-ц/814/2832/19Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представника банку Мирко Р.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2019 року, постановленої під головуванням судді Тимчука Р.І. за матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, при цьому зобов`язувалася подати позов протягом десяти днів з дня винесення ухвали про забезпечення позову. Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження квартири, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту. Зобов`язати АТ «Дельта Банк» та виконавчий комітет дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасувати проведення відкритих торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 , лот № GL22N011213, призначених на 17 вересня 2019 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про оскарження права власності на квартиру та визнання іпотечного договору припиненим шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчуження квартири, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Зобов`язано АТ «Дельта Банк» та Виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасувати проведення відкритих торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 , лот №GL22N011213, призначених на 17 вересня 2019 року.

Ухвалу оскаржило ПАТ «Дельта Банк», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, проте вдруге не прибула до суду апеляційної інстанції та не надала доказів поважності відсутності в судовому засіданні за станом здоров`я.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою до подачі позовної заяви, при цьому зобов`язувалася подати позов до ПАТ «Дельта Банк» про оскарження права власності на квартиру, визнання договору іпотеки припиненим.

В обґрунтування заяви зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі Договору дарування від 30.01.2003 року.

22.01.2008 року між заявницею та ВАТ «СВЕДБАНК» був укладений іпотечний договір б/н, який посвідчений приватним нотаріусом Руденко Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №379. Іпотечним договором забезпечувалося належне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань по кредитному договору №1603/0108/88-001 від 22.01.2008 року, укладеного між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_2 .

Так, згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2015 року у справі № 553/348/15-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було частково задоволено вимоги АТ «Дельта Банк», стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 184 069,68 грн. та відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Обґрунтовуючи задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з чим позов необхідно забезпечитиу спосіб, про який просить заявник.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.6,8 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, районний суд, зобов`язавши АТ «Дельта Банк» та Виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасувати проведення відкритих торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 , лот №GL22N011213, призначених на 17 вересня 2019 року, не врахував зазначеної норми.

Не пересвідчився суд також і щодо кола відповідачів за позовом ОСОБА_1 , адже нею вимог до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не заявлено, як і до Державного реєстратора виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Між тим, проведення електронних торгів згідно Порядку реалізації арештованого майна визначено у ч.8 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Зазначені дії не входять до компетенції банку, який в даному випадку має статус стягувача та не здійснює процедуру проведення таких торгів.

За таких обставин ухвала суду є передчасною.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2019 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б .Бутенко

О.І. Обідіна