Справа № 419/3638/18
Провадження № 22-ц/810/102/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря: Сінько А.І.

учасники справи: боржник - Новоайдарська районна рада Луганської області, стягувач - ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції у Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Новоайдарської районної ради Луганської області в особі свого представника -адвоката Клюкала Петра Михайловича

на ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 08 січня 2019 року, постановлену Новоайдарським районним судом у складі: судді Іванової О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою Новоайдарської районної ради Луганської області в особі свого представника -адвоката Клюкала Петра Михайловича на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

26 грудня 2018 року Новоайдарська районна рада Луганської області в особі свого представника -адвоката Клюкала Петра Михайловича звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4, яку мотивувала тим, що 17.12.2018 року Новоайдарським районним судом на виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного лікаря Новоайдарського РТМО та про стягнення з Новоайдарської районної ради на користь ОСОБА_2 суми заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу у розмірі 138264,28 грн. було видано виконавчий лист про поновлення на роботі позивача ОСОБА_2, в якому зазначено, що рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

17.12.2018 року державний виконавець державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 на підставі пред'явленого до виконання виконавчого листа від 14.12.2018 року та виданого 17.12.2018 року Новоайдарським районним судом Луганської області винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57933654 та зобов'язала скаржника (боржника) Новоайдарську районну раду Луганської області про негайне виконання рішення Новоайдарського районного суду у Луганській області від 14.12.2018 року.

Скарга Новоайдарської районної ради Луганської області мотивована тим, що відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції відповідно не мав повноважень приймати до виконання виконавчий лист Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.12.2018 року та виносити постанову про відкриття виконавчого провадження з огляду на положення ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження»; відповідно до ст. 431 ЦПК України виконавчий лист викладений не в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про ЄСІТС; зазначене судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист та за яким відкрито виконавче провадження, не набрало законної сили та станом на час видачі виконавчого листа та прийняття його до провадження виконавчою службою повний текст судового рішення не був виготовлений, він складений лише 19.12.2018 року - наведене є порушенням ст. 273, 431 ЦПК України, п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 виконавчого провадження ВП №57933654 від 17.12.2018 року.

Головний державний виконавець управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 надала відзив на скаргу, в якому у задоволенні скарги просила відмовити, посилаючись на те, що дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області є правомірними та постанова про відкриття виконавчого провадження не підлягає скасуванню відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08 січня 2019 року у задоволенні скарги Новоайдарської районної ради Луганської області в особі свого представника -адвоката Клюкала Петра Михайловича на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Новоайдарська районна рада Луганської області в особі свого представника - адвоката Клюкала Петра Михайловича вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та винесена з суттєвим порушенням вимог ст. 260 ЦПК України, п. 3 ч. 1 якої передбачає, що зміст ухвали суду вимагає обов'язкову наявність в ньому мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, тому просить скасувати судове рішення повністю та закрити провадження.

Доводами апеляційної скарги є те, що у відзиві на скаргу Новоайдарської РДА виконавча служба просила відмовити у задоволенні адміністративного позову, якого по справі не існує; суд помилково посилається в ухвалі на законність виконавчого листа, виданого Новоайдарським районним судом Луганської області та в якому зазначено на те, що рішення набрало законної сили, хоча воно таким не є, на нього подано апеляційну скаргу і рішення не набрало чинності; відділ примусового виконання рішень відкрив виконавче провадження, коли примірник рішення суду в електронній формі не існував, а сума зобов'язань становить менше десяти мільйонів гривень, як того вимагає п. 4 п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція). Крім того, суд порушив визначену ієрархію в силі нормативно-правових актів та керувався ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцію, проігнорувавши вимоги кодифікованого закону - ЦПК (ст.ст. 273, 431).

В судовому засіданні представники скаржника - адвокат Клюкало П.М., ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги.

Старший державний виконавець Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги та підтримала відзив на скаргу.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 3 частини 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 14.12.2018 року Новоайдарським районним судом Луганської області ухвалене рішення у справі за позовом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 до Новоайдарської районної ради про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування розпорядження про звільнення, поновлення в займаній посаді й відшкодування моральної шкоди та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, третя особа Новоайдарське РТМО, яким вимоги позивача задоволено частково та визнано незаконними дії Новоайдарської районної ради щодо безпідставного звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 41 КЗпП України, скасовано розпорядження голови районної ради № 40 від 08.05.2018 р., поновлено ОСОБА_2 на посаді головного лікаря Новоайдарського РТМО, стягнуто з Новоайдарської районної ради на користь ОСОБА_2 суму заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу у розмірі 138264,28 грн., моральну шкоду в сумі 40000 грн. та стягнуто з Новоайдарської районної ради судовий збір у сумі 704,80 грн. Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання (а.с. 7). Повний текст рішення суду складено 19.12.2018 року (а.с. 9-13).

17.12.2018 року Новоайдарським районним судом Луганської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі № 419/1137/18, провадження № 2/419/293/2018 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді головного лікаря Новоайдарського РТМО та стягнення з Новоайдарської районної ради на користь ОСОБА_2 заробітної плати за один місяць (а.с. 14).

17.12.2018 року ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2/419/293/18 від 17.12.2018 року до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області (а.с. 6).

На підставі вищевказаного виконавчого листа постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_4 17.12.2018 року було відкрите виконавче провадження ВП № 57933654 (а.с. 16).

17.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_4 постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику Новоайдарській районній раді (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив із необґрунтованості вимог Новоайдарської РДА та правомірності дій державного виконавця Відділу примусового виконання Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області під час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують їх з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Процесуальним законодавством визначено категорії справ, рішення в яких допускаються до негайного виконання або підлягають такому виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення, не очікуючи апеляційного перегляду справи.

Так, відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Згідно з процесуальним законом за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, судом першої інстанції видається один виконавчий лист, при цьому примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним нормативно правовим актом - Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

Судом вірно встановлено, що виконавчий документ видано з дотриманням вимог ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження", при цьому положення пункту шостого даної статті не застосовуються, оскільки рішення підлягає негайному виконанню, що прямо передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

У відповідності до ст. ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Наведеному відповідають і вимоги розділу У1 «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», статтею 430 якого передбачені випадки негайного виконання судових рішень, а саме - поновлення на роботі незаконного звільненого або переведеного на іншу роботу працівника (п. 4 частини 1).

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про порушення державним виконавцем вимог закону при відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду, що не набрало законної сили.

Що стосується доводів скарги про те, що станом на час видачі виконавчого листа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повний текст рішення ще не було складено, також не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вказаним рішенням було закінчено розгляд справи, і законодавцем (частина 6 статті 259 ЦПК України) передбачена можливість складення повного рішення протягом десяти днів, що і мало місце в даному випадку.

Як помилковим і довід скарги про те, що відділ примусового виконання рішень відкрив виконавче провадження, коли примірник рішення суду в електронній формі не існував, оскільки відповідно до п. 15.14, 15.15 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції ЗУ від 03 жовтня 2017 року № 2147-УШ суд вручає судові рішення в паперовій формі та видає виконавчі документи в паперовій формі до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка станом на час розгляду справи судом та видачі виконавчого документу ще не почала функціонувати.

Довід скарги про правомірність дій державного виконавця та прийняття до виконання виконавчого листа у вказаній справі, оскільки сума зобов'язань становить менше десяти мільйонів гривень, як того вимагає п. 4 п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція), є помилковим власним тлумаченням скаржником вимог вказаної Інструкції, оскільки в даному випадку виконавець керувався не сумою зобов'язання, а тим, що Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи, а боржником є Новоайдарська районна рада Луганської області.

По справі не вбачається будь-якого порушення визначеної ієрархії застосування нормативно-правових актів до виниклих спірних правовідносин за їх силою, оскільки судом вірно застосовані як закони, так і підзаконні акти, які в даному випадку однаково регулюють спірні правовідносини, і на їх підставі суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця є правомірними та вчинені без порушень норм чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Новоайдарської районної ради Луганської області в особі свого представника -адвоката Клюкала Петра Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 08 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 22 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: