Провадження № 2/761/2995/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Мусійчук В.С.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення коштів.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, який отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 29.03.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві». Відповідно до якої створено нову юридичну особу - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 27.04.2018 припинено за рішенням засновників, правонаступником Управління є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, а саме: застосування відрахування ПДФО, як працюючому пенсіонеру, було розраховано суму пенсії, виплачено відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно листа відділу з нарахування та виплати пенсій від 13.07.2015 року №699 сума переплати склала 2129,08 грн. за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року. Управлінням з метою досудового врегулювання спору, було направлено листи відповідачу від 29.07.2015 року №12134/07, від 25.06.2018 року №28578/02, якими було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте даний лист було відповідачем проігноровано та кошти не повернуто.

Тому позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 2129,08 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 16.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві». Відповідно до якої створено нову юридичну особу - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 27.04.2018 припинено за рішенням засновників, правонаступником Управління є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Відповідач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, який отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в позовній заяві зазначає, що після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, а саме: застосування відрахування ПДФО, як працюючому пенсіонеру, було розраховано суму пенсії, виплачено відповідачу понад розмір, визначений законодавством.

Відповідно листа відділу з нарахування та виплати пенсій від 13.07.2015 року №699 сума переплати відповідачу склала 2129,08 грн. за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року, у зв'язку з корегуванням роботи.

Управлінням з метою досудового врегулювання спору, було направлено листи відповідачу від 29.07.2015 року №12134/07, від 25.06.2018 року №28578/02, якими було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте даний лист було відповідачем проігноровано та кошти не повернуто.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13) та від 02.07.2014 року (справа № 6-91цс14).

Позивачем надано докази на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв'язку з рахунковою помилкою, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв'язку з рахунковою помилкою, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 76-81, 95, 133, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Конституцією України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суд,

в и р і ш и в:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві борг у сумі 2129,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 25.03.2019 року.

Суддя