Справа № 216/4823/18
провадження 2/216/660/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2019 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

29 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дитини, чим порушує її права на достатній рівень життя.

У позовній заяві зазначено, що з 23 лютого 2001 року позивач перебував з ОСОБА_3, у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2016 року було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 проживає разом із ним та перебуває на його утриманні, а відповідач понад 1 рік ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, матеріально його не забезпечує, не цікавиться потребами дитини, тобто ухиляється від свого обовязку утримувати сина.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_2 який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2001, який рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року було розірвано, що підтверджено копією рішення (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КП № 151890, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №992(а.с.4).

Згідно з актом на предмет проживання дитини складеним 12.07.2018 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_2 (а.с.5,6).

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З наданих документів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 здорова, інвалідом не визнана, інших дітей на утриманні не має.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_3 від обовязку утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто.

Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не виконує відносно своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) їх матері ОСОБА_3

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.180-182 СК України, суд-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), аліменти у розмірі однієї четвертої частини її заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь батька дитини ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код 8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), щомісяця, починаючи з 29 серпня 2018, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов