РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Тихоша Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Антонівської селищної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Антонівської селищної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку та побутових споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до наказу №2/з від 16.01.1989року радгоспу - заводу «Янтарний» Херсонської області за житловим будинком по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,04 га.

У 2018 року під час оформлення присадибної земельної ділянки площею 0,04га для обслуговування належного йому на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування житлового будинку, ним виявлено порушення меж земельної ділянки власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2.

Після отримання від Антонівської селищної ради копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 було виявлено зухвале порушено процедури погодження меж із суміжними земельними ділянками, оскільки він акт погодження меж земельної ділянки від 01.07.2004року не підписував, що свідчить про те, що в дійсності межі суміжних земельних ділянок не погодженні.

Незважаючи на приписи норм ч 6-10 ст. 118 ЗК України, ст.56 Закону України «Про землеустрій» Антонівська селищна рада рішенням від 16.06.2006 року за №22, надала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,0641га, чим порушили його права та свободи як землекористувача, оскільки він не має можливості користуватися земельною ділянкою в повному обсязі та належним чином використати своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

З огляду на наведене, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Антонівської селищної ради від 16.06.2006року №22 «Про передачу громадянам у (спільну, сумісну) власність присадибних земельних ділянок в смт. Антонівка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та вважати втративши чинність пункт рішення Антонівської селищної ради» в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує його охоронювані права та інтереси, а також стягнути на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

У відзиві на позов представник Антонівської селищної ради за довіреністю Хмелівська С.Г. заперечувала проти позову, зазначивши, що позивач не посилається на обставини, що перешкоджають йому користуватися у повному обсязі земельною ділянкою та не зазначає докази на підтвердження перешкоджання йому відповідачами в отримання у власність земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно до технічного паспорта на житловий будинок від 12.08.2008року за адресою: АДРЕСА_1, за документами закріплена земельна ділянка площею 400кв.м., у той час, як ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою площею 477кв.м.

Частиною 13 ст. 123 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

Згідно до проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд всі висновки про погодження проекту були позитивними, а відмова від підпису суміжного землекористувача без поважних причин не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 права на отримання земельної ділянку у приватну власність.

Окрім того, позивач не позбавлений можливості використати своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом звернення до Антонівської селищною ради в порядку визначеному ст. 118 ЗК України.

Третя особа ОСОБА_2 у відзиві на позов, заперечував проти його задоволення, зазначаючи, що позивач не надав доказів, які б вказували, що за результатами прийняття оскаржуваного рішення та формування земельної ділянки ОСОБА_2 з відповідними конфігураціями, відбулося зменшення у розмірах земельної ділянки, на якій розташований будинок позивача і що таке зменшення у розмірах відбулося саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 шляхом самовільного зайняття частини ділянки позивача, що стало можливим у зв'язку з непогодження меж земельної ділянки із позивачем.

Посилання позивача на те, що він не підписував акт погодження меж земельної ділянки від 01.07.2004року, і в акті наявний підпис невідомої особи ОСОБА_4, то дійсно позивач відмовився підписувати акт без поважних причин, про що складено пояснювальну записку від 19.07.2004року, а під час складення акту помилково було зазначено, що земельна ділянка від літ. «Б» до літери «В» згідно до абрису земельної ділянки має адресу АДРЕСА_1, замість правильної АДРЕСА_3, на той час ОСОБА_4 була його сусідкою і проживала за адресою: АДРЕСА_3, і вона підписала акт погодження меж земельної ділянки.

Непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затверджені проекту землеустрою та передачі земельної ділянку у власність, оскільки вирішення питань пов'язаних із передачею земельних ділянок у власність належить до компетенції органу місцевого самоврядування, а земельне законодавство на момент виникнення спірних правовідносин не обмежувало право на приватизацію земельної ділянки, у зв'язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Отже, відмова позивача від підписання акту погодження меж земельних ділянок від 01.07.2004 року не була перешкодою у проведені передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки та прийнятті оскаржуваного позивачем рішення Антонівською селищною радою.

Окрім того, у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 7- рп/2009 від 16 квітня 2009року, прийняте Антонівською селищною радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення №22 від 16.06.2006року є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання , оскільки на підставі такого рішення ним було зареєстровано право власності на земельну ділянку, тому скасування такого акта (рішення) не породжує наслідків для власника земельної ділянки, що свідчить про ще одні додаткові з поміж названих вище, підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав додаткові пояснення зазначивши, що про існування спірного рішення Антонівської селищної ради від 06.06.2006року він дізнався отримавши на запит свого представника спірне рішення 02.03.2018року, відтак строк на звернення до суду, у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України ним не пропущений.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтями 2,4, 19ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи і на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку літ. «А, жилою площею 63кв.м., з літньою кухнею літ. «Б», огорожа №1-3, що розташований в АДРЕСА_1.

Згідно до виписки наказу № 2/з по радгоспу - заводу «Янтарний» Херсонської області від 16 січня 1989року, у зв'язку з відчуженням житлових будинків переоформлено земельні ділянки, - ОСОБА_7, у зв'язку із купівлею у ОСОБА_5 недобудованого житлового будинку (28% готовності) та закріплено земельну ділянку площею 0,04га по АДРЕСА_1, яку належить використовувати тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до плану земельної ділянки, по АДРЕСА_1, затвердженого районним архітектором м. Херсона 14.05.1987 року, земельна ділянка, що була надана ОСОБА_5 для індивідуального будівництва становила 401кв.м.

Позивач із часу отримання в порядку спадкування у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 не звертався із заявою до Антонівської селищної ради про отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у порядку передбаченому ст. 118 ЗК України.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право приватної власності від 05 серпня 1992 року НОМЕР_1, виданого Антонівською селищною радою 07.07.1992 року належить житловий будинок по АДРЕСА_2.

Згідно до акта від 06.07.1983 року складеного відповідальним за ведення земельного обліку радгоспу - заводу «Янтарний» Херсонської області ОСОБА_2 на підставі наказу №15/з від 06.07.1983 року відведена земельна ділянка площею 0,04га по АДРЕСА_2, у м. Херсоні.

Наказом №8/з від 25.02.1992 року радгоспу - заводу «Янтарний» на підставі протоколу №8 засідання земельної комісії радгоспу - заводу «Янтарний» Херсонського управління сільського господарства від 25.05.1992року внесено зміни до шнурової книги радгоспу на особовий рахунок НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, ОСОБА_2 - змінено земельну ділянку площею 0, 04га на земельну ділянку площею 0,0490га на підставі зміни конфігурації земельної ділянки за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 22 від 05.03.1997 року додатково закріплено земельну ділянку площею 0, 012 га в АДРЕСА_2, за рахунок відчуження у ОСОБА_6 по АДРЕСА_4. Площа земельної ділянки з додатком становить 0,061га.

Рішенням Антонівської селищної ради № 430 від 24.11.2005 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність та в оренду земельних ділянок під розширення ділянок для будівництв та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 641кв.м. по АДРЕСА_2.

Відповідно до акта від 01.07.2004року та пояснювальної записки від 19.07.2004 року погоджено зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, та зазначено про відмову землекористувача по АДРЕСА_3 (фактично АДРЕСА_1) без поважних причин підписати акт про погодження меж земельної ділянки.

Рішенням Антонівської селищної ради №22 від 16.06.2006року передано у власність ОСОБА_2 присадибну земельну ділянку в смт. Антонівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на споруд (ідентифікаційний НОМЕР_3) площею 0,641га по АДРЕСА_2.

Частиною 1 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частина 9 ст.118 ЗК України визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз положень Земельного кодексу України свідчить, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов'язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови в затверджені проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми ст.118ЗК України не містять.

При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Частиною 13 ст. 123 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

Відповідно до змісту ст.198 ЗК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних

Згідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; г) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру(на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно - захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути

Отже, матеріалами справи підтверджено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0641га затверджений у відповідності до законодавства.

Доводи позивача про те, що відсутність його підпису в акті про погодження меж земельної ділянки є підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, позбавленні правового обґрунтування, оскільки відповідно до наведених вище норм земельного законодавства непогодження меж земельної ділянки одним із суміжних землекористувачів без поважних причин, не має правового значення, оскільки не призводить до виникнення, зміни або припинення права на земельну ділянку, як і будь - яких інших прав у процедурі приватизації, у тому числі і прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 681/1039/15ц).

Посилання позивача про порушення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка згідно акту відведення від 06.07.1983 року є прямою та складає 33.4.м., а на даний час відповідно до плану земельної ділянки по АДРЕСА_2, є нерівною та складає 44,16м., суд не приймає до уваги, оскільки позивач із заявою до Антонівської селищної ради про порушення меж земельної ділянки до повноважень якої відноситься вирішення даного питання не звертався і не надав жодних доказів на підтвердження зменшення розміру земельної ділянки внаслідок формування земельної ділянки ОСОБА_2

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що зміна конфігурації земельної ділянки відбулася на підставі наказу №8/з від 25.02.1992 року радгоспу - заводу «Янтарний» про внесення зміни до шнурової книги радгоспу на особовий рахунок НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, ОСОБА_2 змінено земельну ділянку площею 0,04га на земельну ділянку площею 0,0490 га на підставі зміни конфігурації земельної ділянки за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

Звертаючись із позовом до суду позивача посилався на неможливість користуватися земельною ділянкою в повному обсязі та належним чином використати своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, однак із часу отримання в порядку спадкування у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 не звертався із заявою до Антонівської селищної ради про отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у порядку передбаченому ст. 118 ЗК України і така можливість ним не втрачена.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. ст. 118, 123, 125-126, 152,158, 198 ЗК України, керуючись ст. ст. 2,4,19, 76-79, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Антонівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, відмовити.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко