Ухвала

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 712/15369/12

провадження № 61-31156св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

треті особи: приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Переста Яна Олександрівна, Орган опіки та піклування Ужгородського міського Виконавчого комітету,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у складі судді Ліміш О. М. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Готра Т. Ю., Бисага Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 (Блага) К В., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Кішкін Д. В., приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Переста Я. О., Орган опіки та піклування Ужгородського міського Виконавчого комітету, про визнання договору купівлі-продажу та дарування житлової квартири недійсними.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 вересня 1998 року між ним та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, і цей договір укладений коли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були неповнолітніми, але за наявності висновку органу опіки та піклування у якому зазначено, що при продажу квартири дотримані всі вимоги законодавства при наданні дозволу на відчуження майна. Маючи намір заселитись у квартиру, оскільки така є його приватною власністю дізнався, що невідомі особи в спірній квартирі проводять ремонт і від них стало відомо, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 12 серпня 2011 року уклали договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_15, посвідчений приватним нотаріусом Перестою Я. О. 23 грудня 2011 року ОСОБА_15 цю квартиру подарував ОСОБА_11, і договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Кішкіним Д. В. Відповідачі не бажають її звільнити у добровільному порядку, а тому він змушений звернутися до суду із цим позовом.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 серпня 2011 року укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_15, який посвідчено приватним нотаріусом Перестою Я. О. та договір дарування цієї квартири від 23 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Кішкіним Д. В. Визнати за ним право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 1998 року та зобов'язати ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_17 та ОСОБА_11 повернути її та не чинити перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні нею.

У жовтні 2012 року ОСОБА_11 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу КішкінД. В., про визнання добросовісним набувачем за договором дарування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на момент посвідчення договору дарування квартири, ОСОБА_15, яка померла та правонаступником якої є ОСОБА_18 була належним власником квартири, право власності на об'єкт зареєстроване, що підтверджувалося відповідними правовстановлюючими документами. При посвідченні договору дарування нотаріусом перевірено відсутність обтяжень на квартиру і у ОСОБА_15 були правові підстави укладати договір дарування спірної квартири.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_11 просила визнати її добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 12 серпня 2011 року укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_15, посвідчений приватним нотаріусом Перестою Я. О. та договір дарування цієї квартири від 23 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Кішкіним Д. В. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 1998 року та зобов'язано ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_17 та ОСОБА_11 повернути її та не чинити перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні нею.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11 відмовлено.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із того, що договори купівлі-продажу та дарування оформлені тоді, коли відповідачі власниками спірної квартири не були. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11 суд виходив із того, що вимоги про визнання добросовісним набувачем не підлягають задоволенню, оскільки квартира вибула з володіння її власника незаконно.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що договори купівлі-продажу та дарування укладені відповідачами, коли власниками спірної квартири вони не були, і це призвело до протиправного позбавлення права власності позивача на майно, а тому такі договори підлягають визнанню недійсними, із вищезазначених підстав, що виключає підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_11

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У липні 2017 року представник ОСОБА_11 - ОСОБА_14подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що не будучи зареєстрованим власником спірної квартири, згідно з вимогами ЦК Української РСР, ОСОБА_4 у розумінні статті 3 ЦК України, не може бути позивачем у справі, оскільки його права оспорюваними договорами не порушуються. ОСОБА_15 та ОСОБА_11 є добросовісними набувачами і підстав скасовувати наведені договори у суду не було. Крім того позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки до правовідносин, що склалися між сторонами не може бути застосована реституція.

У лютому 2018 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими він, придбавши квартиру протягом 20 років не може до неї засилитися.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року зазначену справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округуКішкін Денис Володимирович, приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Переста Яна Олександрівна, Орган опіки та піклування Ужгородського міського Виконавчого комітету, про визнання договору купівлі-продажу та дарування житлової квартири недійсними, та за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Кішкін ДенисВолодимирович0, про визнання добросовісним набувачем за договором дарування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І. Усик