Провадження № 2-з/521/382/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

за участі секретаря судового засідання Коноваловій К.О.,

розглянувши в письмовому проваджені в м. Одеса заяву ОСОБА_1 - про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

28 листопада 2019 року постановлена ухвала про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Пiсля її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Домоволодіння їй належало на підставі свідоцтва про право власності та складається з: житлових будинків літ. «А», літ. «Ж», загальною площею 361,9 кв.м., житловою площею 146,3 кв.м., гаражів літ. «3», літ «Б», літньої кухні літ «М», сараїв літ. «Н», літ. «О», літ. «П», відображених у технічному паспорті від 10.05.2012 р. Свідоцтво видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 23.07.2012 року, та посвідчує, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, дійсно належить гр. ОСОБА_3 , на правi приватної власності. Видане на пiдставi декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області вiд 25.04.2012 р. №ОД 0; замiсть договору дарування від 17.03.2000 р., посвідченого Фуфаєвою О.О., приватним нотарiусом Одеського міського нотаріального округу в реєстрi за №196 зареєстрованого ОМБТI та РОН вiд 10.04.2000р., пiд №18129 стор. 130 кн. 2доп. За час життя ОСОБА_3 залишила позивачу заповіт 18.11.2016 року, на все її майно, де б воно не було i з чого не складалось, i взагалі все те, що iй буде належати на день смертi i на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідченний приватним нотаріусом ОМНО Двоєнкіною Тетяною Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №2045 . Після смерті матері Позивач звернувся до Малиновської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Було відкрито спадкову справу №749/2019. Однак листом від 13.08.2019 року №3663/02-14 було повідомлено, що ОСОБА_3 , як виявилося в подальшому 15.08.2018 року залишила заповіт, не на користь Позивача.

Зi слiв знайомих Позивач дізнався, що мати залишила заповіт на відповідача ОСОБА_2 . Позивач вважає, що його мати, ОСОБА_3 не виявила свою волю. Вона страждала різними захворюваннями. Зокрема у неї був діагноз: Церебро-васкулярна хвороба, погiршення. Гостре порушення мозкового кровообiгу за iшемiчним типом у БЛСМА, моторна афазiя та грубий правобiчний гемiпарез. IXC. Дифузний кардiосклероз. ГХ 3. Гiпертензивне серце. СН НОМЕР_1 . Також Фібриляція ОСОБА_4 , постійна форма, тахісистолічний варіант. Напади серцевої астми. СН2Б-3. ФК-3-4. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ЖКХ ОСОБА_5 Хр.калькулёзний холецистит. Хр.панкреатіт. ХХН 2ст. Хр.піелонефріт, ст. латентного перебігу. ХНН 1-2.ДЕП 2 ст., на фонi ГБ2 і церебрального атеросклерозу, про що кажуть виписки. Хвороби її весь час прогресували. Позивач зазначає, що складання заповіту не відповідало волевиявленню ОСОБА_3 . Вона не розуміла значення свох дій в силу хвороб, вона не могла керувати своїми діями і не розуміла значень своїх дій.

До позовної заяви ОСОБА_1 додана заява про забезпечення позову шляхом заборони вчинення нотаріальних дій Малиновської державної нотаріальної конторі м. Одеси з оформлення свідоцтва про право на спадщину по спадкової справі №749/2019 року на померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивач обґрунтовує вимоги щодо забезпечення позову існуванням реальної загрози вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення або унеможливлення виконання рішення в разі задоволення судом заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог. В листі Малиновської державної нотаріальної контори від 13.08.2019 року вих. №3663/02-14 вказано, що у разі не отримання від суду повідомлення в найкоротший термін, свідоцтва про право на спадщину за законом будуть видані іншим спадкоємцям.

Суд доходить висновку, що побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову нічим не спростовані.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він спів розмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ №9від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує й практику Європейського суду з прав людини. Так, у п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» стверджується, що право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковість виконання судових рішень задекларована Конституцією України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, доходить висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначено заборону вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач ОСОБА_1 є допустимими й співмірними із заявленими позивачем вимогами та за змістом не є тотожними цим вимогам.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 89,149-159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним- задовольнити.

Заборонити вчинення нотаріальних дій Малиновській державній нотаріальній конторі у м. Одесі з оформлення свідоцтва про право на спадщину по спадковій справі №749/2019 року заведеної щодо спадщини відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Роз`яснити відповідачу та іншим особам, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, їх право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій України підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову можуть бути замінені або скасовані судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя: Роїк Д.Я.

28.11.19