Справа № 128/3110/18
Провадження № 2/127/5361/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.03.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Пост Фінанс» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Позов мотивовано тим, що відповідач був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії №1 з 10 листопада 2016 року на підставі Наказу №2451 -к від 09.11.2016 року, 01.09.2017 була переведена на посаду старшого касира ПНФП філії №1 на підставі Наказу №2503-к, з 22.02.2018 була переведена на посаду старшого касира мобільна група (НП) філії №1 на підставі Наказу №490-к від 16.02.2018 року, 27.06.2018 року Відповідача було звільнено з посади старшого касира мобільної групи за власним бажанням відповідно до Наказу №1895-к.Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України з відповідачем під час прийняття та переведень на іншу посаду 10 листопада 2016 року, 01 вересня 2017 року та 22 лютого 2018 року були укладенні договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 01 листопада 2017 року в ПНФП № 10040 Філії № 1 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Виборзька, 49) було проведено ревізію наявних коштів. За результатами ревізії був складений Акт №01/01/22-с від 01.11.2017 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 19 831,19 грн. Визнаючи свою вину у заподіянні Позивачу матеріальної шкоди відповідач надала заяву від 02.11.2017 року про відрахування з її заробітної плати грошових коштів до погашення повного розміру шкоди. З 02 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року із заробітної плати відповідача в якості покриття завданої матеріальної шкоди було утримано 15 418,26 грн. На момент подання позову відповідач припинив оплачувати завдану ним Позивачу матеріальну шкоду, залишок якої станом на день подання цієї заяви становить 4 412,93 гривень 93 копійки, яку просять стягнути.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2018року справу передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області.

17.12.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.02.2019року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії №1 з 10 листопада 2016 року на підставі Наказу №2451 -к від 09.11.2016 року.

01.09.2017 була переведена на посаду старшого касира ПНФП філії №1 на підставі Наказу №2503-к.

З 22.02.2018 була переведена на посаду старшого касира мобільна група (НП) філії №1 на підставі Наказу №490-к від 16.02.2018 року.

27.06.2018 року Відповідача було звільнено з посади старшого касира мобільної групи за власним бажанням відповідно до Наказу №1895-к.

Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України з відповідачем під час прийняття та переведень на іншу посаду 10 листопада 2016 року, 01 вересня 2017 року та 22 лютого 2018 року були укладенні договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

01 листопада 2017 року в ПНФП № 10040 Філії № 1 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Виборзька, 49) було проведено ревізію наявних коштів. За результатами ревізії був складений Акт №01/01/22-с від 01.11.2017 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 19 831,19 грн.

Визнаючи свою вину у заподіянні Позивачу матеріальної шкоди відповідач надала заяву від 02.11.2017 року про відрахування з її заробітної плати грошових коштів до погашення повного розміру шкоди.

З 02 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року із заробітної плати відповідача в якості покриття завданої матеріальної шкоди було утримано 15 418,26 грн.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково.

Згідно статті 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягай вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ч. З ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Пленум Верховного Суду України у постанові 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначив, що суд у кожному випадку суд зобов'язаний з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 29 грудня 1992 року № 14 також роз'яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, а також вина працівника.

Враховуючи те, що відповідач повністю визнала свою вину щодо заподіяння шкоди позивача, написавши заяву про відрахування з її заробітної плати коштів на погашення повного розміру шкоди, однак не повністю відшкодувала дану шкоду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 4412,93грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1762грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 25.01.1993року народження, / АДРЕСА_1, ІПН / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» матеріальну шкоду в розмірі 4 412,93грн.

Стягнути з ОСОБА_1, 25.01.1993року народження, / АДРЕСА_1, ІПН / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» 1762,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 22.03.2019року.

ТОВ «Пост Фінанс», м. Київ, Столичне шосе, 103, оф. 1304, код 38324133.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Суддя: