Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 362/2760/13-ц

провадження № 61-34451св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року у складі судді Лебідь-Гавенко Г. М. та рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Журби С. О., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 надано у борг 670 000,00 доларів США зі сплатою LIBOR (12m) + 9,54 % річних на строк до 15 серпня 2033 року.

У рахунок забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Позичальник порушив порядок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим станом на 21 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 671 873,67 доларів США, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 572 575,83 доларів США, процентів - 99 297,84 доларів США та 2 175 934,15 грн, до складу якої входить пеня, нарахована на прострочену суму боргу за основним зобов`язанням - 1 951 903,86 грн, та пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 224 030,29 грн.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ПАТ «Укрексімбанк» просило суд стягнути солідарно з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором у розмірі 671 873,67 доларів США та 2 175 934,15 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2008 року № 28808С172 в розмірі 671 873,67 доларів США, що складається із: заборгованості за основним боргом - 572 575,83 доларів США, заборгованості за процентами - 99 297,84 доларів США та 2 175 934,15 грн, що складається із пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами - 224 030,29 грн, та пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 951 903,86 грн.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості із поручителя ОСОБА_2 , суд зазначив, що 28 вересня 2012 року банк направив боржнику вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання, а тому, звернувшись до суду з позовом у квітні 2013 року, пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрексімбанк» задоволено частково, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2008 року № 28808С172 у розмірі 671 873,67 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 21 січня 2015 років становить 10 596 931,28 грн) та 2 175 934,15 грн, що складається з: 72 575,83 доларів США - заборгованість за кредитним договором (основна заборгованість), 99 297,84 доларів США - заборгованість за процентами, 224 030,29 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, 1 951 903,86 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитним договором (основним боргом).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року, зазначено, що за курсом Національного банку України станом на 21 січня 2015 року курс гривні до долара США складає 1 577,2208 грн за 100,00 доларів США, тобто 15,772208 гривень за 1 долар США, а не 15 772 208,00 гривень за 1 долар США, як зазначено в резолютивній частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що банк звернувся з позовом про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя у межах строків, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги банку про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя є обґрунтованими.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Журавель В. І., Закропивного О. В., Хопти С. Ф., касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року відхилено.

Рішення апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості повернулися на адресу банка у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що початок перебігу шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя почався саме з дати повернення на адресу банка неотриманих вимог, є правильним. Судом апеляційної інстанції повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, у зв`язку із чим ухвалено законне й обґрунтоване рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_4 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року й справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи, не отримував судові повістки та копії оскаржуваних ним судових рішень, у зв`язку із чим був позбавлений можливості доводити неправомірність стягнення заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні докази направлення йому копії рішення суду апеляційної інстанції. Крім цього, у зв`язку із порушенням порядку направлення повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у позичальника не виникло обов`язку повертати всю суму боргу, що свідчить про передчасність позову. В матеріалах справи відсутні докази отримання боржником коштів за кредитним договором від 21 серпня 2008 року. Доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості не містить детального розпису часу виникнення кожної суми боргу за кредитом та процентами. Немає жодного відображення погашення тіла кредиту та процентів, відсутні первинні документи і докази, що свідчать про існування боргу.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Васильківського міськрайонного суду Київської області та зупинено виконання оскражуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 надано у борг 670 000,00 доларів США зі сплатою LIBOR (12m) + 9,54 % річних на строк до 15 серпня 2033 року.

У рахунок забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 21 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 671 873,67 доларів США, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 572 575,83 доларів США, процентів - 99 297,84 доларів США та 2 175 934,15 грн, до складу якої входить пеня, нарахована на прострочену суму боргу за основним зобов`язанням - 1 951 903,86 грн, та пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 224 030,29 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (стаття 553 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Пунктом 2.6 кредитного договору сторони погодили умови дострокового погашення, процентів та сплату штрафних санкцій.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати у позичальника повернення заборгованості за кредитним договором та направляв, починаючи з 28 вересня 2012 року, боржнику вимоги про повернення кредиту у повному обсязі. Судом апеляційної інстанції встановлено, що такі вимоги, починаючи з 03 листопада 2012 року, поверталися на адресу ПАТ «Укрексімбанк» з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Оскільки вимоги про дострокове погашення заборгованості повернулися на адресу банку у зв`язку із закінченням терміну зберігання, то суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що початок перебігу шестимісячного стоку пред`явлення вимог до поручителя почався саме з дати повернення на адресу банка неотриманих вимог.

Отже, перевірячи законність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із того, що банк, звернувшись до суду з позовом у квітні 2013 року, не пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя, а тому відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука не припинилася. На цій підставі суд обґрунтовано стягнув суму боргу солідарно з боржника та поручителя.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 158 ЦПК України 2004 року встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Статтею 76 ЦПК України 2004 року визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. При повідомленні або виклику до суду телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку необхідною умовою є забезпечення фіксації такого повідомлення або виклику.

На виконання зазначених вимог цивільного процесуального законодавства України суд першої інстанції вчиняв дії, спрямовані на встановлення місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 та направлення йому судової повістки.

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 24 травня 2013 року ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрований (а. с. 105, том 1).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 25 червня 2013 року ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться (а. с. 120, том 1).

Копія ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2013 року про відкриття провадження у цій справі та призначення розгляду на 21 серпня 2013 року була направлена сторонам та отримана ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 05 серпня 2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 128, том 1).

21 серпня 2013 року представник за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала до Васильківського міськрайонного суду Київської області клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 21 серпня 2013 року, у зв`язку із тим, що вона бере участь у розгляді іншої справи (а. с. 122, том 1).

Крім цього, у лютому 2014 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2013 року про відкриття провадження у справі з підстав недотримання правил підсудності. В цій апеляційній скарзі адресою листування ОСОБА_1 зазначено квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 168, том 1).

Також у травні 2014 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до апеляційного суду Київської області заяву про розстрочення сплати судового збору за подання ОСОБА_1 його апеляційної скарги на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2013 року та заяву про роз`яснення ухвали Апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2014 року про залишення без руху його апеляційної скарги. Адресою для листування ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_4 (а. с. 201, 205-206, том 1).

Зазначені обставини вказують на те, що відповідач ОСОБА_1 знав про те, що банк подав до суду позов про стягнення з нього та поручителя кредитної заборгованості, оскаржував ухвалу про відкриття провадження у справі та просив в апеляційному порядку відстрочити сплату судового збору та роз`яснити ухвалу про залишення без руху його апеляційної скарги, однак належним чином свої процесуальні обов`язки щодо отримання судових повісток не виконував.

З урахуванням того, що справа слухалась у суді першої інстанції два роки та відповідач ОСОБА_1 знав про наявність у суді спору про стягнення з нього заборгованості за кредитом, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для розгляду справи за його відсутності та ухвалення рішення у справі.

Таким чином, порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків суду не спростовують, та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2015 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк