Головуючий у 1-й інстанції Вайновський А.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарова Л.М., Ткаченко Т.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2019 року, ухвалену у складі судді Вайновського А.М., повний текст ухвали складено 23 жовтня 2019 року, по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз»

про визнання незаконним та скасування протоколу комісії,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 , що є власником будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та абонентом ПАТ «Маріупольгаз», звернувся до суду із позовом до газопостачальника про визнання незаконним та скасування протоколу комісії про донарахування необлікованих об`ємів природного газу та акту-розрахунку від 09.10.2019р., прийнятих на підставі складеного 30.08.2019р. представниками підприємства-відповідача акту № 08/215-19 про порушення побутовим споживачем Кодексу газорозподільних систем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про визнання незаконним та скасування протоколу комісії направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області.

Передаючи справу за позовом ОСОБА_1 для розгляду до іншого суду, суд керувався загальними положеннями ч. 2 ст. 27 ЦПК України щодо територіальної юрисдикції (підсудності) і відомостями про місце реєстрації юридичної особи-відповідача в Центральному районі міста Маріуполя, тобто в районі діяльності Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник, з посиланням на положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України, вказує, що позови про захист прав споживачів, в тому числі і його позов до газопостачальної організації, можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою до перегляду ухвали суду першої інстанції.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності із положеннями п. 9 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Приймаючи рішення про направлення справи до іншого суду, суд першої інстанції констатував місце знаходження залученого відповідача в Центральному районі міста Маріуполя: ПАТ «Маріупольгаз» - у м. Маріуполі, по вул. Миколаївській, 16. При цьому суд не вдався до аналізу суті заявлених вимог, джерела виникнення спірних правовідносин, що мало істотне значення для вирішення питання юрисдикції, під яку підпадає виниклий спір.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, стаття 28 ЦПК України регулює альтернативну підсудність та дає можливість позивачу за певними категоріями справ обирати між кількома судами.

Зокрема, відповідно до п. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог вбачається їх обґрунтування положеннями, серед інших нормативних актів, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тощо.

Відповідно до Постанови Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996р. (із змінами) споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Закон поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обов`язків, які виникли вже після введення його в дію.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено терміни, зокрема: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , який проживає в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, звернувся до суду із позовом про захист його прав, як споживача, що виникають з діяльності ПАТ «Маріупольгаз» - газопостачальника до його власного помешкання, із використанням положень процесуального закону щодо альтернативної підсудності за ч. 5 ст. 28 ЦПК України - за місцем свого проживання, на що суд в достатньому ступеню не зважив і надав перевагу правилам загальної підсудності (ст. 27).

Тож, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відшукування ним права у відносинах з оскаржування рішення комісії газопостачальної організації, що випливають з захисту прав споживачів, з чим процесуальний закон пов`язує можливість відновлення прав у суді за вибором позивача - є обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилковості спрямування справи за оскаржуваною ухвалою до іншого суду з огляду на те, що місце виконання договору з газопостачання до власного помешкання позивача збігається із місцем реєстрації його проживання в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, куди і подано позов, що втілено також в положеннях ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з недотриманням вимог процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи, та така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379, п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для продовження розгляду, зокрема, вирішення питання, чи наявні підстави для відкриття провадження у даній справі, чи підлягає справа судовому розгляду, чи підлягає вона розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2019 року про передання матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про визнання незаконним та скасування протоколу комісії - направити до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Судді: С.А.Попова

Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко