Справа № 515/2081/18
Провадження № 2-о/515/344/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.,

присяжних Разінкіної Ю.С.,

Будяченко М.М.,

при секретарі Унгурян Т.В.,

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці адвоката Давиденка К.В .

заінтересованої особи - представника Татарбунарського районного сектору Головного

управління Державної міграційної служби України в

Одеській області Вєтрогона М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Татарбунари справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Татарбунарський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ :

17 грудня 2018 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополь, АР Крим, Україна, безвісно відсутнім, посилаючись на наступне.

27 березня 2001 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис зроблено за №5. У період шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через різні характери шлюбні відносини між заявницею та ОСОБА_3 були припинені.

Ще в 2002 році ОСОБА_3 зник у невідомому напрямку, не залишивши засобів зв`язку із ним та не повідомивши про те, куди він відбуває. З того часу, як зазначає заявниця, останній не цікавиться долею їх спільної доньки ОСОБА_3. Син ОСОБА_4 народився після припинення шлюбних відносин, але в силу ст. 122 СК України, через те, що шлюб між ними не розірвано, батьком дитини зазначено ОСОБА_3

На теперішній час у заявниці виникла необхідність визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім, через те, що їй потрібно розірвати шлюб із ним, маючи намір вступити в інший шлюб. Крім того, заявниці необхідно оформити сину ОСОБА_4 паспорт, однак при цьому вимагається надання паспортних данних кожного із батьків, згідно чинного законодавства. За таких обставин, заявниця вимушена звернутися до суду з вказаною заявою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, залучивши заінтересованою особою Татарбунарський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, оскільки на підставі рішення суду по вказаній справі, вказаним органом може бути виданий документ, що посвідчує особу її сина ОСОБА_4 , без надання необхідних відомостей щодо батька дитини.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії:

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

Представник заявниці адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.30).

Завідувач Татарбунарського РС ГУ ДМС в Одеській області Вєтрогон М.І. у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.26).

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27 березня 2001 року (а.с.4) 27 березня 2001 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований виконкомом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5.

Від даного шлюбу подружжя мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 25.12.2003 року (а.с.8) та копією повторного свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 15.02.2017 року (а.с.9).

З довідки № 293 від 13.03.2019 року, виданої виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 до 2002 року, але з 2002 року вибув в невідомому напрямку і місце знаходження його не відоме.

З довідки, виданої Татарбунарським ВП АВП ГУНП в Одеській області за вих. № 40.2.1.-1367 від 13.03.2019 року, вбачається, що відносно ОСОБА_3 , відповідно до ІПС «АРМОР», в 2004 році надходили заяви щодо його розшуку, але розшукові дії не дали результатів. Місце знаходження останнього з 2004 року по теперішній час - невідомо.

Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно вимог статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Разом з тим, частиною першою статті 40 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

Встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою для заявниці має юридичне значення, оскільки дозволить розірвати шлюб з вказаною особою, а також отримати паспортний документ, що посвідчує особу її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на наведене, враховуючи, що заявницею та її представником доведено належними та допустимими доказами відсутність ОСОБА_3 в останньому місці його постійного проживання близько сімнадцяти років, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , безвісно відсутнім.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що згідно ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд, за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст.1-13, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 305-309, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Татарбунарський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Сімферополь, АР Крим, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 - визнати безвісно відсутнім з 2004 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Семенюк

Присяжні: Ю.С. Разінкіна

М.М. Будяченко