Справа № 549/116/19
Провадження №6/549/5/19
УХ ВА ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого-судді Глущенко Н.М.

за участю секретаря Міщенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Чорнухи подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до помешкання боржника,-

встановив:

20 березня 2019 року до суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до помешкання боржника.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56474774 з примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2010 виданого 15.03.2011 Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у сумі 232166,17 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №56474774 від 24.05.2018 направлена на адресу боржника, що вказана у виконавчому документі та за адресою боржника рекомендованим листом з повідомленням.

Згідно відповіді ОСОБА_2 на виклик приватного виконавця у виконавчому провадженні №56474774 від 09.09.2018 року, що отриманий виконавцем 13.09.2018 року встановлено, що боржнику ОСОБА_2 достеменно відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї, про розмір заборгованості, тощо. Проте жодним чином боржником не вчинено дій щодо виконання судового рішення та щодо надання приватному виконавцю інформації про майновий стан та про повне або часткове виконання судового рішення.

30.11.2018 року з метою перевірки майнового стану боржника та опису та арешту майна здійснено вихід за адресою: смт.Чорнухи вул.Комсомольська,70 Полтавської області. Про що боржник повідомлений належним чином, а саме направленням відповідного повідомлення боржниці про проведення виконавчих дій, яка отримана нею 29.11.2018 року.

Згідно письмових пояснень боржниці від 29.11.2018 року, які надійшли на адресу виконавця 04.12.2018 року боржник буде вживати заходів щодо сприяння виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та готова бути присутньою при проведенні виконавчих дій, повязаних з описом та арештом житлового будинку та земельної ділянки. Додатково повідомила, що начебто у даного майна є відповідальний зберігач громадянин ОСОБА_3 Проте згідно відповіді від ОСОБА_3 та від Чорнухинського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області встановлено, що житловий будинок та земельна ділянка повернуті боржнику ОСОБА_2, що підтверджується актом державного виконавця, а отже єдиною особою, яка може надати доступ до помешкання є єдиний власник та боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2, про що виконавцем неодноразово наголошено у телефонних розмовах з боржницею ОСОБА_2

Однак, ОСОБА_2 не бажає виконувати рішення Чорнухинського районного суду та не допускає приватного виконавця до власного помешкання.

У звязку з викладеним, приватний виконавець просить вирішити питання про надання дозволу на примусове проникнення до помешкання боржника для примусового виконання виконавчого документа.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав на адресу суду клопотання про розгляд подання без його участі, подання підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням приватного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 56474774 з примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2010 виданого 15.03.2011 Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у розмірі 232166 гривень 17 копійок.

В порядку виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

До подання додано акти приватного виконавця від 14.08.2018, 30.11.2018, 28.02.2019, які складені приватним виконавцем за участю понятих.

Разом з тим, як вбачається з наданих виконавцем актів, складених за результатами відвідування вищевказаної адреси, факт присутності боржника у вказаному житловому приміщенні не виявлено.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що згідно відповідей Державної фіскальної служби України № від 29.05.2018 року у ОСОБА_2 відсутні джерела доходів, відсутні відкриті рахунки в банківських установах та рухомого майна не виявлено.

Згідно повідомлень з Пенсійного фонду України № від 07.06.2018 року та № від 07.06.2018 року ОСОБА_2 на обліку як особа, яка працює за трудовим та цивільно правовим договором та як пенсіонер не перебуває.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповіді з Держгеокадастру за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка за адресою: смт.Чорнухи вул.Комсомольська, 70 Полтавської області, що є предметом іпотеки, іпотекодержатель АТ «Райффайзен банк Аваль» згідно договору іпотеки №014/6559/82/112746 від 09.09.2008 року.

Як вбачається з матеріалів подання 14.08.2018, 30.11.2018, 28.02.2019 з метою перевірки майнового стану боржника та опису та арешту майна здійснено виходи за адресою смт.Чорнухи вул.Комсомольська,70 Полтавської області, про що боржник повідомлена належним чином, а саме направленнями відповідного повідомлення боржниці про проведення виконавчих дій.

26 лютого 2019 року ОСОБА_2 надала пояснення, які надійшли на адресу виконавця 04.03.2019 року про те, що вона знову буде вживати заходів щодо сприяння виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та готова бути присутньою при проведенні виконавчих дій, повязаних з описом та арештом житлового будинку та земельної ділянки, що свідчить про те, що боржник була повідомлена про дату та час проведення виконавчих дій приватним виконавцем ОСОБА_1

Проте боржниця у призначений час не зявилася, доступу до помешкання не надано не було, повідомлень про неможливість надати доступ у призначений час від ОСОБА_2 не надходило, що свідчить про те, що боржник умисно не зявилася для проведення виконавчих дій, оскільки про проведення таких дій їй було відомо.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

У відповідності до ч.1ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 4, ч. 3, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчих дій виконавець мас право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст.439ЦПК України передбачено право суду надати за поданням державного виконавця дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи.

Між тим, виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

Враховуючи викладене, а також те, що боржник умисно перешкоджає виконавцю у його вільному доступі до житла з метою провести виконавчі дії, то суд приходить до висновку, що вказане подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 30, 124 Конституції України, ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до помешкання боржника - задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку та земельної ділянки за адресою: смт.Чорнухи вул.Комсомольська, будинок 70, Полтавської області, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя