ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2/1539/08-ц Головуючий в І інстанції Орендовський А.В. Номер провадження 22ц - 819/102/19 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретаря Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Орендовського А.В. від 23 грудня 2008 року і додаткову ухвалу від 03 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що після смерті її батька відкрилась спадщина у виді: частини квартири, розташованої АДРЕСА_1 недобудований житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 2.07 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Мар'янівської сільської ради Полянського району Черкаської області. Під час розгляду справи сторони подали до суду укладену та підписану мирову угоду з метою урегулювання спору на основі взаємних поступок.

Ухвалою суду визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за якою: визнано за ОСОБА_4 право власності на недобудований житловий будинок готовністю 12%, розташований по АДРЕСА_1 по праву на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7; визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 по праву на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 і ОСОБА_8; визнано право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2.07 га для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Мар'янівської сільської ради Полянського району Черкаської області по праву на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7; ОСОБА_4 приймає спадкове майно після смерті свого брата ОСОБА_7 і батька ОСОБА_8 та надає своїй матері ОСОБА_5 право на проживання в АДРЕСА_1 до її смерті; припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1; ОСОБА_5 відмовляється від своєї частки на квартиру на користь ОСОБА_4; визнано право власності за ОСОБА_4 на гараж, розташований по АДРЕСА_1 по праву на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 і ОСОБА_8; визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 2.11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Мар'янівської сільської ради Полянського району Черкаської області по праву на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам статей 214, 303, 307, 316 ЦПК України. Вказує, що 01.07.1995 року мати ОСОБА_3 - ОСОБА_9 і ОСОБА_7 уклали шлюб. ОСОБА_3 є їх сином відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 видане 03.10.2007 року повторно. ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батько ОСОБА_7 помер. Після смерті батька, сестра батька (тітка) повідомила ОСОБА_3, що ОСОБА_7 спадкового майна не має, а наявну земельну ділянку вони були змушені продати, за для оплати лікування батька. Лише у 2016 році ОСОБА_3 звернувся до органів РАГСу щоб отримати повторно свідоцтво про смерть батька. Де йому стало відомо про зміну прізвища батька на ОСОБА_6. Після звернення до адвокату та за запит до Скадовського БТІ, стало відомо, що на час смерті батька на нього були оформлені технічні документи на недобудований будинок та гараж. Також зазначено і про інше наявне майно батька квартиру та земельні ділянки. ОСОБА_3 зазначає, що оскільки на момент смерті батька йому виповнилося лише 11 років то як малолітня особа він є спадкоємцем спадкового майна батька з часу відкриття спадщини.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина. Відповідно до ухвали Скадовського районного суду від 23 грудня 2008 року та додаткової ухвали від 03 листопада 2009 року визнано мирову угоду, де право власності на спадкове майно ОСОБА_7 визнано за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

За ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином апелянт, якому на момент смерті батька було одинадцять років, вважається не тільки таким, що має право на спадкування, але й таким що прийняв спадок в розмірі обов'язкової частки, яка належала його батьку.

Колегія суддів зазначає, що оскільки ОСОБА_3 особисто чи через законного представника не був залучений до участі у справі про визнання права власності на спадкове майно, то його права спадкоємця при укладенні мирової угоди були порушені. Отже зазначені ухвали підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, зважаючи на те, що вимоги діючого цивільного процесуального законодавства в частині обов'язкового скасування рішення суду першої інстанції у випадку прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала Скадовського районного суду від 23.12.2008 року про затвердження мирової угоди і додаткова ухвала від 03.11.2009 року підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2008 року про визнання мирової угоди та додаткову ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2009 року по даній справі скасувати і справу направити для продовження розгляду до Скадовського районного суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2019 року.

Головуючий В.В. Бугрик

Судді Л.В. Базіль

Т.Г. Чорна