Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 592/5414/16-ц

провадження № 61-45119св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), АнтоненкоН. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Координаційний центр з надання правової допомоги, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області,

представник позивача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Левченко Т. А., Ткачук С. С.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги (далі - Координаційний центр) та Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області (далі - Регіональний центр), у якому з урахуванням уточнень просила:

- зобов'язати Регіональний центр погодити, а Координаційний центр - надати щорічну оплачувану відпустку терміном 24 дні із 12 вересня 2016 року до 05 жовтня 2016 року та додаткову оплачувану відпустку - 6 днів із 06 жовтня 2016 року до 11 жовтня 2016 року, а всього 30 днів;

- стягнути з Регіонального центру кошти за період щорічної оплачуваної відпустки і оплачуваної додаткової відпустки, матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 4 092 грн і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у сумі 4 092 грн;

- стягнути з Регіонального центру грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 1 000 грн;

- стягнути з Регіонального центру майнову шкоду, пов'язану з її госпіталізацією до лікарняного закладу та стаціонарним лікуванням, у сумі 1 731 грн 90 коп;

- зобов'язати Координаційний центр видати наказ про її звільнення з посади заступника Регіонального центру на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України в останній день відпустки - 11 жовтня 2016 року та внести відповідні записи та видати трудову книжку;

- стягнути з Регіонального центру вихідну допомогу у зв'язку зі звільненням у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку.

Короткий зміст рішення та ухвали судів попередніх інстанцій

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано Координаційний центр та Регіональний центр надати ОСОБА_4 залишок основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 13 лютого 2015 року до 12 лютого 2016 року тривалістю 9 календарних днів із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, та (при наявності коштів та у межах економії фонду оплати праці) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з відповідачів на її користь допомогу на оздоровлення в сумі 4 092 грн та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у сумі 4 092 грн за 2016 рік.

Вимоги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції, вирішивши питання про право на отримання нею указаних видів матеріальної допомоги, не зазначив точної грошової суми, яка підлягає стягненню, а також рік, за який вони повинні бути виплачені.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Доповнено другий абзац резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Координаційного центру, Регіонального центру про надання відпустки, відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання видати наказ про звільнення з виплатою матеріальної допомоги, таким змістом: «при використанні в установленому порядку щорічної основної відпустки за період роботи з 13 лютого 2016 року до 12 лютого 2017 року.».

У задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Суд зробив висновок про необхідність визначення періоду, за який підлягає виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення щодо стягнення 4 092 грн матеріальної допомоги, суд виходив із необґрунтованості таких вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року додаткове рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 жовтня 2017 року скасоване.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Суд зробив висновок про те, що підстав для ухвалення додаткового рішення немає.

Зокрема, суд зазначив, що позивач просила ухвалити додаткове рішення в частині визначення точної грошової суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік, однак у задоволенні такої вимоги їй було відмовлено рішенням суду першої інстанції від 13 вересня 2016 року.

Крім того, рішення суду першої інстанції виконане, що підтверджується постановою державного виконавця від 31 березня 2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга, у якій вона, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що колегією суддів апеляційного суду, яка переглядала дану справу, було допущено порушення процедури розгляду, про що зазначено у її заявах про відводи, які належним чином не були враховані.

На переконання заявника, при апеляційному перегляді суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі апеляційної скарги, скасувавши повністю додаткове рішення місцевого суду, оскільки фактично вона оскаржувала рішення лише в частині незадоволених вимог.

Вважає необґрунтованим висновок апеляційного суду про відсутність підстав для стягнення матеріальної допомоги за 2016 рік.

Крім того, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду першої інстанції від 13 вересня 2016 року, на яку посилається апеляційний суд, не має юридичної сили, оскільки вона оскаржила таку постанову у судовому порядку.

Короткий зміст доводів відзивів

Від Координаційного центру та Регіонального центру надійшли відзиви, у яких їхні представники просять касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Зазначають, що суд апеляційної інстанції у повному обсязі дослідив матеріали справи, виніс законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Координаційного центру та Регіонального центру про зобов'язання надати відпустку, стягнення майнової та моральної шкоди, зобов'язання видати наказ про звільнення та надати трудову книжку, а також виплатити вихідну допомогу при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 жовтня 2016 року, вказаний позов задоволений частково. Зобов'язано відповідачів надати позивачу залишок основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 13 лютого 2015 року до 12 лютого 2016 року тривалістю 9 календарних днів із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, та (при наявності коштів та у межах економії фонду оплати праці) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. У задоволенні решти позову відмовлено.

Вважаючи, що при вирішенні спору суд першої інстанції не зазначив точної грошової суми, яка підлягає стягненню, а також рік, за який вона стягується, позивач подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 220 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Такі ж норми містяться і в статті 270 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»).

Необхідність постановлення додаткового рішення може виникнути тоді, коли суд позов задовольнив. Якщо суд у позові відмовив, не виникає необхідності стягувати гроші або передавати майно.

Крім того, додаткове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Установивши, що позивач просить ухвалити додаткове рішення в частині вимог, а саме: визначення точної грошової суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік, у задоволенні яких їй було відмовлено рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 вересня 2016 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначивши при цьому, що фактично заявник просить змінити рішення суду.

Крім того, оскільки рішення суду від 13 вересня 2016 року виконане, підстав для ухвалення додаткового рішення також немає (т. 2, а. с. 77, 243).

Колегія відхиляє аргументи касаційної скарги про вихід апеляційним судом за межі апеляційної скарги (перегляд додаткового рішення в частині вимог, які ОСОБА_4 не оскаржувала), оскільки відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом були допущені порушення процедури розгляду, зокрема, те, що не були враховані заяви про відвід суддів, спростовуються наявними в матеріалах справи ухвалами апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2018 року та від 02 серпня 2018 року, якими відмовлено у задоволенні таких заяв ОСОБА_4, які були розглянуті відповідно до процедури, визначеної статтею 40 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення від 13 вересня 2016 року не має юридичної сили, оскільки вона оскаржена в судовому порядку, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до вільного тлумачення заявником норм права.

Інші доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко В. І. Крат