Дата документу 19.03.2019 Справа № 331/3792/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3792/18
Провадження №22-ц/807/527/19
Головуючий в 1-й інстанції - Жукова О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,
секретарКулабухова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складений 02 жовтня 2018 року) у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний виконавець Сколибог Олександра Сергійовича про зняття арешту з майна та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий номер шасі НОМЕР_5 об'єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_1, маса власна 1540 кг; зняти публічне обтяження - арешт рухомого майна , що зареєстроване 19.10.2017 року за № 16523021 реєстратором: приватний виконавець Сколибог О.С., підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, 54944451, 18.10.2017, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., з транспортного засобу марки VOLKSWAGEN , модель TIGUAN , 2011 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_5 об'єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_1, маса власна 1540 кг та скасувати заборони на відчуження вказаного транспортного засобу. Позивач зазначив, що на підставі договору, укладеного між ним та ОСОБА_7, він, ОСОБА_6, є власником спірного автомобіля, однак через наявність арешту, позбавлений можливості перереєструвати автомобіль, користуватися ним, через що звернувся до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний виконавець Сколибог Олександра Сергійовича про зняття арешту з майна та визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) право власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 об'єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_1, маса власна 1540 кг. Знято публічне обтяження - арешт рухомого майна, що зареєстроване 19.10.2017 року за № 16523021 реєстратором: приватний виконавець Сколибог О.С., підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, 54944451, 18.10.2017, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., з транспортного засобу марки VOLKSWAGEN , модель TIGUAN , 2011 року випуску , колір білий, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 об'єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_1, маса власна 1540 кг (обтяжував: Сколибог Олександр Сергійович) та скасовано заборону на відчуження цього транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_5 судовий збір в розмірі по 2 176 гривень 23 копійки з кожного.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, на час реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_7, вона знаходилась у шлюбі з ОСОБА_9, а тому висновки суду, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належав спірний автомобіль не відповідають дійсності. У чоловіка ОСОБА_7 - ОСОБА_9 наявна заборгованість у розмірі 4217583,78 грн. перед апелянтом у справі, і оскаржуваним рішенням права ОСОБА_5. як кредитора порушені, оскільки він не надавав згоди на відчуження автомобіля і визнання права власності на позивачем у справі позбавило його права на звернення стягнення на спірний автомобіль.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_6, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з'ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. В зв'язку з наведеним ОСОБА_6, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2017 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було підписано договір купівлі-продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_3.

Вказаний договір нотаріально не посвідчений, державна реєстрація змін власника рухомого майна не проведена.

Автомобіль належить відповідачу ОСОБА_7 на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6, виданого ВРЕР № 3 УДАЇ ГУМВС України в Запорізькій області 26.03.2013.

07.07.2018 року ОСОБА_7 перед здійсненням продажу автомобіля, особисто знято з обліку транспортний засіб для його реалізації, що підтверджується відомостями в обліковій картці № 121576485 від 07.07.2017 року, виданої Територіальним сервісним центром № НОМЕР_4 у Запорізькій області, в якій зазначена мета зняття з обліку - для реалізації.

Згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, Межовим А.В., зареєстрованої в реєстрі за № 925, відповідачка ОСОБА_7 надала позивачу ОСОБА_6 та ще 4 іншим фізичнимособам,кожен вправі діяти самостійно, права на належний їй на праві приватної власності автомобіль, зокрема, право на постановку автомобіля на облік, керування ним та інші права (а.с. 14).

На а.с. 15 міститься фотокопія розписки з датою 10.07.2017 року про те, що ОСОБА_6 було передано ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 364 844,20 грн. за автомобіль.

За текстом Акту приймання - передачі транспортного засобу від 10.07.2017 року відповідачка ОСОБА_7 передала громадянину ОСОБА_6 автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, на підставі зазначеного Договору.

Як окремо встановлено, в іншій цивільній справіУхвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року у справі 317/2973/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_7 в межах суми позовних вимог 73 240,48 гривень та заборонено відчужувати вказане майно. Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.01.2018 року на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий, тип ТЗ - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 об'єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_1, маса власна 1540 кг, накладене публічне обтяження - арешт рухомого майна, що зареєстроване 19.10.2017 року за № 16523021 реєстратором приватним виконавцем Сколибог О.С. на підставі постанови про арешт майна боржника, 54944451 від 18.10.2017.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладений належним чином, а також, що автомобіль був на момент укладання договору знятий з обліку в уповноваженому органі МВС, ОСОБА_6 отримано довіреність на поставку ТЗ на облік та отримання свідоцтва про реєстрацію ТЗ, крім того, накладення арешту на транспортний засіб порушує права позивача ОСОБА_6, суд попередньої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції неможливо погодитись виходячи з наступного.

Відповдіно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена чинним на час виникнення правовідносин між сторонами Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 N 1388.

Відповідно до п.1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів,, мотоциклів усіх типі, марок іч моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п.2 Порядку).

У п.3 Порядку зазначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що особи, які порушують цей Порядок, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 6 Порядку визначено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі підрозділи Державтоінспекції).

Згідно п. 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність Такну придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, закон Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність цьому конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

В абзаці 2 п.8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування згоди з нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб, митна декларація, акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків (абз.5 п.8 Порядку).

Як вбачається, зазначеним Порядком встановлено спеціальний порядок державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, обов'язок власників чи їх представників зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, сплату власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У статті 34 Закону України "Про дорожній рух"встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

За таких обставин, договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами в даній справі підлягав укладенню не лише в письмовій формі а і державній реєстрації.

З аналізу наведених норм права вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу є укладеним лише з моменту його державної реєстрації.

Незважаючи на те, що наданий позивачем договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у письмовій формі, у ньому є підписи двох сторін продавцем і покупцем, проте він не засвідчений підписом відповідної посадової особи, не скріплений печаткою, а тому не може вважатись таким який би містив усі істотні умови, необхідні для чинності такого договору.

Крім того, у встановленому порядку позивач не зареєстрував його за собою.

Таким чином, наданий договір купівлі-продажу автомобіля не може бути визнаний укладеним, а відповідно, відсутні постави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку. При цьому суд не може захищати права які не ґрунтуються на законі.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції встановив, що момент вчинення вищезазначеного правочину відповідно до ст. 210 ЦК Українипов'язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов'язків для сторін, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У частині другій статті 78 ЦПК Українипередбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України, частиною третьою статті 12 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", згідно із ст. 210та ст. 640 ЦК України, не вважається вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Підстави з яких заявлено позов в тому числі з врахуванням положень ст. 328 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки суду не було надано на підтвердження укладення правочину жодного з документів, передбачених п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року.

Договір підписаний сторонами у справі не засвідчений нотаріально і не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація транспортного засобу, що підтверджує правомірність його придбання.

Позивачем фактично не доведено допустимими і належними доказами законні підстави набуття ним права власності на спірний автомобіль, на які він посилається, а відсутність державної реєстрації переходу права власності на даний автомобіль, яка є обов'язковою в даному випадку, дає підстави для висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля не є вчиненим.

Окрім цього, наявність доказів про обізнаність ОСОБА_7. на момент підписання вказаного договору про стягнення за судовим рішенням з її чоловіка на користь відповідача ОСОБА_5 більше 4 млн. гривень (а.с. 43-58), про накладення арешту на все майно її чоловіка за фактом придбання ОСОБА_7 спірного автомобіля в період шлюбу, а також видача власником автомобіля в день підписання вказаного договору ще і довіреності (а.с. 14) на право управління транспортним засобом на ім'я не лише позивача а і ще і чотирьох інших фізичних осібз рівними правами, вказує на те, що між ОСОБА_7 та позивачем 10 липня 2017 року виникли інші правовідносини ніж ті які зазначені в підписаному ними договорі.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачем не надано суду інших документів, які б підтвердили правомірність позовних вимог, апеляційний суд визнає такі позовні вимоги не обґрунтованими на законі та такими, що не підлягають задоволенню.

А відповідно у суду були відсутні підстави для визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з майна.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 20 червня 2018 року у справі 61-19946св18.

У зв'язку з викладеним, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний виконавець Сколибог Олександра Сергійовича про зняття арешту з майна та визнання права власності, залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_6на користь ОСОБА_5підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 6531,00грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів:

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний виконавець Сколибог Олександра Сергійовича про зняття арешту з майна та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 6531,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 березня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: І. В. Кочеткова

С. В. Маловічко