Справа № 766/3085/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Красновського В.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Херсоні ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 30.05.1987 року ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в житловому будинку за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55, який належить її бабусі ОСОБА_6 Вказаний будинок складається з 4 ізольованих кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету. 17.02.2008 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 01.10.2010 року у них народився син ОСОБА_7О, який також зареєстрований за вказаною адресою. Після народження сина, власник будинку ОСОБА_6, визначила позивачці окрему кімнату для проживання на 2 поверсі будинку площею 20 м.кв., в якій остання постійно проживала разом зі своїм чоловіком та сином. З 2015 року ОСОБА_7 є дитиною з інвалідністю. З 2014 року, позивачка багато часу проводила у нейрохірургічному відділенні Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні. Через хворобу дитини, ОСОБА_1 була вимушена тимчасово перебувати у квартирі батьків чоловіка, яка розташована неподалік від лікарні, а саме за адресою: .Херсон, АДРЕСА_1. Однак, за час тимчасової відсутності позивачки та її дитини за зареєстрованим місцем проживання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зі своєю сімєю самовільно зайняли кімнату позивачки та її дитини. На сьогодні відповідачі зайняли всі кімнати будинку. На вході будинку відповідачі встановили металеві двері, ключі від замка дверей надати позивачу відмовляються. Крім того, відповідачі застосовують до позивачки фізичну силу, коли остання намагається з чоловіком та дитиною потрапити до будинку. За фактом перешкоджання позивачці та її дитині доступу до житлового будинку, ОСОБА_1 та її чоловік неодноразово зверталася до поліції. Таким чином, фактично позивачка та її дитина протиправно обмежені в своїх правах щодо користування житлом. Відповідачі категорично відмовляються пустити їх в помешкання, у звязку з чим позивачка з дитиною не мають можливості потрапити до будинку. У звязку з викладеним, позивач просила усунути перешкоди ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, шляхом вселення до даного будинку; зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей даного житлового будинку, звільнити житлову кімнату, розташовану на ІІ поверсі будинку по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, площею 20 м.кв., надати ОСОБА_1, її дитині ОСОБА_7 та її чоловіку ОСОБА_8 можливість мати вільний ступ до даної житлової кімнати та проживати в ній, а також мати вільний доступ до інших приміщень будинку, господарських будівель та споруд, та присадибної ділянки на рівні з власником будинку. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на оплату професійної правчиної допомоги в сумі 1200,00 грн.

29.11.2018 року надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила усунути перешкоди ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, шляхом вселення до даного будинку; зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей даного житлового будинку; надати ОСОБА_1, її дитині ОСОБА_7 та її чоловіку ОСОБА_8 вільний доступ до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку, господарських будівель та споруд присадибної ділянки на рівні з власником будинку. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1200,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального провадження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали та наполягали на їх задоволені. Зазначила, що судові витрати складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 3200,00 гривень.

Позивач в судовому засіданні зазначила, що вона проживала з дитиною та чоловіком ОСОБА_8 у спірному будинку. У звязку з хворобою дитини, позивач разом з сімєю тимчасово проживала у батьків чоловіка, неподалік від лікарні, за адресою: АДРЕСА_2. За час тимчасової відсутності позивачки, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спірному житловому будинку встановили металеві двері, ключів від вхідних дверей житлового будинку позивач та члени її сімї не мають. Також, зазначила, що її чоловік не був зареєстрований у спірному жилому приміщенні, але вселився зі згоди власника ОСОБА_6 Коли ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю у 2018 році мали намір повернутися до житла, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 чинили їй перешкоди. Останні виштовхували позивача з будинку та двору, коли вона приходила.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що позивач проживала з дитиною у спірному будинку, потім виїздили до Голопристанського району, проживала у бабусі, потім сімєю проживала на вул.І.Куліка з чоловіком. ОСОБА_1 разом з дитиною самостійно виїхала з помешкання, перешкоди не чинили. Не заперечувала щодо проживання позивача з дитиною, зазначила, що ключі надали чоловіку позивачки. Заперечувала щодо проживання чоловіка позивача ОСОБА_8 у спірному житловому приміщення, з тих підстав, він не зареєстрований у вказаному будинку та дозволу власника на нього проживання у вказаному будинку не має. Крім того, постійно ОСОБА_8 вчиняє сварки з іншими мешканцями будинку, робить спільне проживання неможливим. Також, зазначила, що металеві двері дійсно встановили у період відсутності позивачки, ключі вона надала чоловіку позивача, але доказів їх передачі не має. Не впускають чоловіка позивача до спірного будинку, оскільки останній свариться та скандалить, спірне помешкання не є його місцем постійного проживання, на даний час вона не має заперечення щодо вселення позивача з дитиною, надання її ключів та вільного доступу.

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позицію відповідача ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що вона не завдавала перешкоди позивачу у користуванні вказаного будинку, так як тривалий час проживає не у спірному будинку, а у Голопристанському районі. Не була учасником конфліктів, знає про конфлікти між мешканцями житлового будинку тільки зі слів сторін. Чи проживав у спірному будинку чоловік позивача ОСОБА_8 вона не знає та який саме час, це не було постійним його місцем проживання. Дозволу як власника житлового будинку вона на проживання ОСОБА_8 не надавала, такого дозволу у неї не запитували. Щодо усунення перешкод ОСОБА_1 та її неповнолітній дитині ОСОБА_7 у користуванні спірним житловим будинком, шляхом вселення до даного будинку, надання ключів від даного будинку та надання вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку не заперечує, якщо у неї виникли перешкоди. Заперечує щодо надання доступу ОСОБА_8 на рівні з мешканцями приміщення, оскільки між ним та мешканцями склалися конфліктні відносини. Підтвердила факт того, що у 2018 році написала власноруч розписку, відповідно до якої не заперечувала щодо проживання чоловіка позивача, оскільки вважала, що це примирить мешканців та вони врегулюють спір мирним шляхом, але зазначеного не відбулося.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду висновок щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії у повному обсязі відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно актового запису про шлюб №10, складеного 22.02.2008 року Антонівською селищною радою міста Херсона Херсонської області, 22.02.2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Кравченко».

Згідно актового запису про народження №76, складеного 07.10.2010 року Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради місто Херсон Херсонська область, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Відповідно до посвідчення ААГ №153213, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина інвалід, його законним представником є ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно висновку лікарсько-консультаційної комісії комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно з рішенням ЛКК протокол №21 від 31.01.2018 року за станом здоровя потребує постійного прийому лікарських засобів.

З рапорту №1064 від 26.01.2018 року, старшого інспектора Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10, вбачається, що 24.01.2018 року надійшла заява ОСОБА_1 до РУ про те, що 24.01.2018 року о 10:16 год. за адресою: м.Херсон район смт.Антонівка, вул.Кірова, буд.55А, до ч/ч надійшла заява за фактом скарги на гр.ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає в с.Антонівка м.Херсон вул.Кірова 55А, який близько 19-00 год. у стані алкогольного спяніння погрожував фізичною розправою.

Листом ГУНП в Херсонській області №36.1/1510 від 26.01.2018 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що її заява зареєстрована 24.01.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №1510 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, в результаті чого, для розподілу майна, рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку.

З рапорту №1100 від 27.01.2018 року, старшого інспектора Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10, вбачається, що 24.01.2018 року надійшла заява ОСОБА_8 до РУ про те, що 24.01.2018 року о 10:06 год. за адресою: м.Херсон район смт.Антонівка, вул.Кірова, буд.55А, до ч/ч надійшла заява за фактом скарги на гр.ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який мешкає в с.Антонівка м.Херсон вул.Кірова 55А, який 27.09.2017 року близько 19-00 год. у стані алкогольного спяніння погрожував фізичною розправою.

Листом ГУНП в Херсонській області №190/36.1 від 27.01.2018 року повідомлено ОСОБА_8 про те, що його заява зареєстрована 24.01.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №1510 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що з гр.ОСОБА_3 проведено бесіду профілактичного характеру.

З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №317 від 30.01.2018 року, виданої ОСОБА_6, вбачається, що за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева, 55а зареєстровані: ОСОБА_6 - власник, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_3 - зять, ОСОБА_5 - онук, ОСОБА_1 онука, та ОСОБА_7 правнук.

Відповідно до листа КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР №96 від 12.02.2018 року вбачається, що відповідно до матеріалів інвентарної справи, станом на 31.12.2012 рік, право власності на обєкт нерухомого майна, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55-а, зареєстровано за ОСОБА_11, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1990 року, виданого виконавчим комітетом Антонівської селищної ради на підставі рішення №57 від 06.11.1190 року.

З заяви ОСОБА_6 від 20.06.2018 року вбачається, що вона надала згоду своїй онучці ОСОБА_1, її сину ОСОБА_7, її чоловіку ОСОБА_8 проживати в належному їй будинку до 18 річного віку її правнука ОСОБА_7, тобто до 1-го жовтня 2028 року.

З пояснень відповідача ОСОБА_6, наданих в судовому засіданні, вбачається, що така заява була написана нею 20.06.2018 року з метою врегулювання спору між сторонами та не свідчить про надання згоди на постійне проживання ОСОБА_8 у спірному жилому приміщенні до вирішення конфлікту.

Листом ГУНП в Херсонській області №1794/36.1 від 02.07.2018 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що її заява зареєстрована 24.06.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №11486 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що на гр.ОСОБА_12, було складено адміністративний протокол за ст.173-2, ч.1 КУпАП.

16.08.2018 року ОСОБА_8 звернуся до начальника Херсонського управління ДВБ НП України з заявою, в якій просив органи внутрішньої безпеки посприяти обєктивному реагуванню працівниками поліції Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області щодо вжиття заходів на самоправні та хуліганські діяння гр-н ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_12, які на даний момент безпідставно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (Кірова), 55-а та перешкоджають користуватись заявнику та його сімї даним житлом, постійно вчиняють сварки, ображають нецензурною лайкою та систематично вживають алкогольні напої.

З пояснень ОСОБА_8 від 16.08.2018 року вбачається, що протягом тривалого часу зі своєю дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_7 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (Кірова), 55-а. Вказаний будинок належить бабусі його дружині ОСОБА_6, яка дозволила йому та його сімї проживати в даному будинку та склала відповідну заяву. При намаганні потрапити о вказаного будинку ОСОБА_12 та ОСОБА_5 всіляко перешкоджають користуватись даним житлом, постійно вчиняють сварки, ображають нецензурною лайкою та систематично вживають алкогольні напої.

Листом ГУНП в Херсонській області №7/К-47 від 14.09.2018 року повідомлено ОСОБА_8 про те, що на гр. ОСОБА_5 за вчинення протиправних дій, був складений адміністративний протокол по ст.173 КУпАП «Дрібне хуліганство». На гр. ОСОБА_12 складались адміністративні матеріали за порушення адміністративного законодавства по ст.173-2 ч.1 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування».

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 25.09.2018 року №2-42/1695, орган опіки та піклування вважає за доцільне надати висновок щодо задоволення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила про те, що вона була свідком у 2018 році того, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відбувся конфлікт, ОСОБА_5 його не впускав до житлового будинку ОСОБА_8 за адресою: м.Херсон, пгт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55-а, з цього приводу викликалися працівники поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначив про те, що позивача з дитиною виникли перешкоди у користуванні спірним житлом. В червні місяці 2018 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виштовхували його та позивача з житлового будинку і двору, не надали доступу до приміщення, з цього приводу зверталися до органів поліції. У серпні 2018 року він приходив за речами ОСОБА_1, але відповідач ОСОБА_5 не надав доступу до будинку. Свідок, також, зазначив, що у вказаному будинку він не зареєстрований, але проживав там зі згоди власника. Ключі відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від вхідних дверей, які були встановленні під час тимчасового непроживання позивачки з її сімєю, не надавали.

Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що вона з народження зареєстрована та проживає у спірному будинку. У звязку з хворобою дитини та перебування тривалий час у лікарні, виїхала з будинку, потім проживала разом з сімєю у батьків чоловіка. Потім, у 2018 році коли вони намагалися повернутися до житла, їй було завдано перешкоди, було замінено двері та не надано ключів, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виганяють її з дитиною та чоловіком, виштовхують з приміщення. Її чоловік проживав разом з нею без реєстрації в спірному жилому приміщенні, оскільки мав згоду власника ОСОБА_6

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги підлягають доказуванню, не можуть ґрунтуватись на припущеннях ОСОБА_8

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається і доведено у ході розгляду справи, що з 2018 року ОСОБА_5 М,В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоджають ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_7 у користуванні будинком за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55, оскільки, відповідачами було замінено вхідні двері та ключів позивачу надано не було, доступу до будинку позивач з дитиною не має, що призводить до порушення її прав та прав її неповнолітньої дитини та можливості вільного користування житловим будинком, де вони зареєстровані та проживали, у зв'язку із чим позивач зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами, а тому позовні вимоги позивача до вказаних відповідачів в частині усунення перешкод ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_7 шляхом вселення до даного будинку, надання дублікату ключів від вхідних дверей та надання вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку, господарських будівель та споруд підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо завдання перешкод ОСОБА_6 у користуванні позивачу та її неповнолітній дитині вказаним житловим приміщенням.

Крім цього, виходячи з принципу змагальності сторін, яким визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині надання її чоловіку ОСОБА_8 вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд, присадибної ділянки за адресою: вул.Вишнева (Кірова), 55-а, с.Антонівка, м.Херсон є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні власник житлового будинку ОСОБА_6 заперечувала надання згоди на вселення та проживання чоловіка позивача, а позивач не надала доказів, що на момент вселення до житлового будинку її чоловіка була така згода.

З врахуванням положень ч.1 ст. 156 ЖК УРСР та ст.405 ЦК України, яка містить аналогічну позицію, суд дійшов висновку про те, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (зокрема, подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Також, вказаного правового висновку щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, враховуючи обставини того, що ОСОБА_8 не є членом сім'ї власника ОСОБА_6 спірного житлового будинку, крім того, остання не надавала згоди на його проживання в спірному житловому будинку, суд дійшов переконання щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З квитанції №43 від 21.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу позову до суду на суму 704,80 гривень та за правничу допомогу за квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 21.02.2018 року ОСОБА_1 сплачено 1200,00 гривень та за квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 05.03.2018 року за правничу допомогу ОСОБА_1 сплачено 2000,00 гривень

Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

З урахуванням викладеного, а також того, що судом частково задоволено заявлені позовні вимоги, а саме: позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та відмовлено у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_6, а також відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_8, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що пропорційно з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальній сумі 2928,60 гривень, а саме: по 976,20 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.150, 156 ЖК УРСР, ст.ст.396, 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Херсоні ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та її неповнолітній дитині ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, с.Антонівка, м.Херсон, шляхом вселення до даного будинку.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надати ОСОБА_1 дублікат ключа від вхідних дверей будинку по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, с.Антонівка, м.Херсон.

Надати ОСОБА_1 та її неповнолітній дитині ОСОБА_7 вільний доступ до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку, господарських будівель та споруд, присадибної ділянки за адресою: вул.Вишнева (Кірова), 55-а, с.Антонівка, м.Херсон.

Відмовити ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, у задоволенні позовних вимог в частині надання її чоловіку ОСОБА_8 вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд, присадибної ділянки за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55-а.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовити.

Стягнути пропорційно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрат на оплату правничої допомоги в загальній сумі 2928,60 гривень, а саме: по 976,20 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 25.03.2019 року.

Суддя С.І.Майдан