Справа № 357/643/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська міська лікарні №2 до ОСОБА_1, третя особа: Міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська міська лікарні №2 із цивільним позовом до ОСОБА_1, третя особа: Фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито у звязку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2 у період з 14.10.2016 року по 18.10.2016 року, що підтверджується довідкою, виданою лікарнею від 17.12.2018 року за №03-05/2277. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 становлять 1 345 грн. 12 коп., проведено 4 ліжко-днів. Оскільки витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти, витрачені Білоцерківською міською лікарнею №2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину в розмірі 1 345 грн. 12 коп. та перерахувати їх на відповідний рахунок на користь Білоцерківської міської лікарні №2.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не зявились.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував, оскільки ним у присутності представника прокуратури м. Біла Церква було передано кошти потерпілому О. М. в розмірі 3 300 грн., які включали в себе матеріальне відшкодування, в тому числі і лікування в стаціонарі лікарні. На підтвердження зазначених обставин надав копії квитанцій та копію розписки, згідно якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 300 грн. за понесену моральну та матеріальну шкоду у кримінальному провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2017 року близько 16 години 35 хв. поряд із бетонним парканом, що розташований неподалік ТРЦ «Вега» по вул. Небесної сотні, 2а в м. Біла Церква, Київської області між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, з приводу парковки автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. 200-93 кх, що належить обвинуваченому, під час якої останній, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар рукою в праву частину обличчя потерпілому, потім схватив його руками за одяг та повалив на землю, сів на нього зверху та наніс йому два удари долонею руки в область обличчя, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, рани правої надбрівної області, навколо очного синця справа, субконюктивального крововиливу в сполучній оболонці правого ока, садна на обличчі справа які відповідно висновку судово-медичного експерта за № 549 від 16.12.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито у звязку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_2. знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2 у період з 14.10.2016 року по 18.10.2016 року, що підтверджується довідкою, виданою лікарнею від 17.12.2018 року за №03-05/2277. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 становлять 1 345 грн. 12 коп., проведено 4 ліжко-днів.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави, в зв'язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров'я.

Білоцерківська міська лікарня № 2 належить до комунальної власності, тобто перебуває у власності територіальної громади м. Біла Церква.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що він відшкодував ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 300 грн. за понесену моральну та матеріальну шкоду у зазначену кримінальному провадженні.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем відшкодовано витрати закладові охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1206 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені Білоцерківською міською лікарнею № 2 на лікування потерпілого підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_1, а тому, суд, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1206 Цивільного кодексу України, ст. 89 Бюджетного кодексу України, «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 277-279, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня №2 (місце знаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Семашка, 9, на поточний рахунок 0002, отримувач БЦ ЦК/Біла Церква, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) 38009832, код банку (МФО) 899998, призначення платежу ККД 24060300 «Інші надходження» (на стаціонарне лікування потерпілого від злочину) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину у розмірі 1 345 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_3