Справа № 310/8807/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання: Бевз О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2018р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24462,35 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року відкрито провадження у справі.(а.с.41-42)

11.03.2019 року представник позивача ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 34519,16 грн. (а.с.86-89).

Ухвалою суду від 13.03.2019 року було прийнято уточнену позовну заяву. (а.с.98).

В обґрунтування позову представник позивач посилається на те, що 20.05.2010р. року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Памяткою клієнта,Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 і п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 18.02.2019 року має заборгованість в загальній сумі 34519,16 грн., яка складається з: 8594,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22355,18грн. нарахована пеня за прострочене зобовязання; 1450,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 1619,96 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 (за довіреністю) у судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду (а.с.102), оскільки за зареєстрованим місцем проживання судові повістки не отримує. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

20.05.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.05.2010р. вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з довідкою позивача (а.с.56) вбачається, що відповідачу видавалися кредитні картки: 12.03.2016 року № 5168…1673 з терміном дії 04/17; 19.04.2016 року № 4149…..9988 з терміном дії 12/19.

Тарифами Банку встановлена базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, а за тратами, здійсненими з 01.09.2014р. 2,7%, з 01.04.2015р. 3,5%. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку боргу, а з 01.04.2014р. - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку боргу.

Згідно з п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт.

У відповідності до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором

Відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 18.02.2019 року (а.с.90), з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 34519,16 грн., яка складається з: 8594,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22355,18грн. нарахована пеня за прострочене зобовязання; 1450,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 1619,96 грн. (процентна складова).

За умовами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач заяви про застосування позовної давності суду не подавав.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем на суму заборгованості за тілом кредиту нарахована пеня у загальному розмірі 23805,18 (22355,18+1450,00) і штрафи в загальній сумі 2119,96 грн. (500,00+1619,96).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин статтю 551 ЦК України.

Так, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 2 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, з урахуванням принципу пропорційності у цивільному судочинстві, встановленому статтею 11 ЦПК України та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Такі правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473цс16.

Зважаючи на те, що розмір неустойки заявлений позивачем до стягнення майже в три рази більший від розміру збитків (8594,02 грн.), суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 10000,00грн., що не суперечить вимогам законодавства.

Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. і 1619,96 грн., то суд приходить до такого.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, 2.1.1.12.2.2 і 2.1.1.12.6.1 (а.с.14-20), передбачено застосування пені, як виду цивільно - правової відповідальності, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. Розмір пені встановлений Тарифами банку.

У той самий час згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов та правил сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів. Тарифами банку встановлений штраф у розмірі 500,00 грн. і 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлено Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в загальному розмірі 2119,96 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 18594,02 грн., а саме: 8594,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10000,00 грн. пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги пропорційності, а саме часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» на 54%, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачена сума судового збору у розмірі 1037,34 грн.

На підставі викладено, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223,263-265, 280-289 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д, ):

- заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.05.2010 року у сумі 18594,02 грн. (вісімнадцять тисяч пятсот девяносто чотири гривні дві копійки), яка складається з: 8594,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10000,00грн. пеня;

- судові витрати у розмірі 1037,34 грн. (одна тисяча тридцять сім гривень тридцять чотири копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І. П. Прінь