ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8400/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації й стягнення компенсації за завдану майнову шкоду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації й стягнення компенсації за завдану шкоду.

Ст.ст. 175, 177 ЦПК України встановлені вимоги до заяви при подачі її до суду.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року дана позовна заява повернута позивачу, яка постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року скасована, вирішення питання про прийняття позовної заяви направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання заявником ухвали.

Заявник належним чином повідомлявся про залишення заяви без руху для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали про усунення недоліків позивачем подана заява від 12 листопада 2019 року без виконання ухвали про необхідність усунення недоліків.

Суддя, перевіривши дотримання позивачем вимог закону, вважає, що станом на час постановлення ухвали недоліки не усунені уцілому, а саме: не зазначена дата звернення до суду у всіх екземплярах позовної заяви (зміст позову викладений на трьох аркушах, із яких два - у друкованому викладі, третій - рукописний текст) (а.с. 1 - 3), не зазначена ціна позову згідно вимог ст. 176 ЦПК України, відповідно суперечить п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України), позов не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору (п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України), якщо такі проводилися, не надано представником позивача документ, що підтверджує її повноваження як представника. Так, позовну заяву подано ОСОБА_4 та за її підписом, яка не надала документів про свої повноваження відповідно до ст.ст. 60, 62 ЦПК України (довіреність, договір про надання правової допомоги, погоджений особою позивача, ордер адвоката).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи (п.1 ч.1 ст. 62 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч.4 ст. 62 ЦПК України), водночас на підтвердження статусу представника позивача, договір про надання правової допомоги, погоджений особою позивача, ордер адвоката, не наданий.

Згідно підпункту 11 пункту 16-1 Розділу XV Конституції України, представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Рекомендація щодо надання представнику позивача документу, що підтверджує її повноваження, викладено й у постанові Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, проте залишена таким представником без виконання.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, водночас зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Відтак зазначені недоліки не дають підстав для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Суддя рекомендує уважно ставитися до документів, які направляються до суду, перевіряти їх відповідність вимогам процесуального закону щодо форми та змісту, тобто ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до вимог частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст. 185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.6 ст. 185 ЦПК України).

Підстав для вирішення питання про повернення судового збору немає, оскільки позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ч.ч.3, 5, 6 ст. 185 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації й стягнення компенсації за завдану майнову шкоду, - вважати неподаною, та разом із доданими до неї документами повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: