ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", заінтересованіособи: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук Алла Сергіївна, на бездіяльність державної виконавчої служби, про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", звернулась до суду із скаргою, посилаючись на те, що повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. 03.09.2018 року №57115753/1-20.1, стягувачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання за виконавчим листом, виданим Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь стягувача - ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 384,55 грн. на підставі того, що виконавчий документ не підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби. Скаржник не погоджується з вказаним повідомленням головного державного виконавця про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, вважає його незаконним та таким, що не ґрунтується на нормі закону. Крім того, ОСОБА_3 посилається на бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині недотримання строків, встановлених частиною 1 статті 28, частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо направлення на адресу ОСОБА_3 повідомлення 03.09.2018 року №57115753/1-20.1. Тому скаржник просив:

визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження»;

визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) в частині недотримання законодавчих строків, встановлених частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо направлення на адресу ОСОБА_3 повідомлення №57115753/1-20.1 датованого 03.09.2018 року;

визнати незаконним рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С., на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18), щодо письмового повідомлення від 03.09.2018 №57115753/1-20.1 ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати це повідомлення;

зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. негайно виконати виконавчий лист Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) та у п'ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1;

витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_3 у готівковій формі покласти на боржника - Державну казначейську службу України;

зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С., упродовж п'яти днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_3 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення;

стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з явкою до суду, як компенсацію за відрив від звичайних занять.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року скаргу задоволено, визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження»; визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) в частині недотримання законодавчих строків, встановлених частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо направлення на адресу ОСОБА_3 повідомлення №57115753/1-20.1 датованого 03.09.2018 року; визнано незаконним рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С., на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18), щодо письмового повідомлення від 03.09.2018 №57115753/1-20.1 ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати це повідомлення; зобов'язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. негайно виконати виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) та у п'ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1; витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_3 у готівковій формі покладено на боржника - Державну казначейську службу України; зобов'язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С., упродовж п'яти днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_3 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення; стягнуто з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з явкою до суду, у порядку ст. 138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови КМУ від 27.04.2006 року №590, як компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 224,10 грн.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року у цивільній справі №200/19499/17, провадження 2/200/1333/18 за позовом Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, - позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 384,55 грн., моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. та судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, у розмірі 22,14 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 7-16).

22 серпня 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист від 15 травня 2018 року у вказаній вище справі №200/19499/17, провадження 2/200/1333/18 про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь стягувача - ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 384,55 грн. (а.с. 17-18).

23 серпня 2018 року вказаний вище виконавчий лист №200/19499/17 від 22 серпня 2018 року було направлено із заявою про примусове виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та отримано адресатом 27 серпня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19-20, 21).

Повідомленням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. від 03.09.2018 року №57115753/1-20.1, ОСОБА_3 було повернуто виконавчий лист Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року №200/19499/17 (2/200/1333/18) про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 суми 384,55 грн., - без прийняття до виконання, відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 23-24).

В обґрунтуванні вказаного вище повідомлення від 03.09.2018 року №57115753/1-20.1 зазначено, зокрема, що при поверненні виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, державний виконавець керувався п. 9 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якої виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого держаного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

За нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 2 Закону №4901-VI від 5 червня 2012 року).

Також Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Так, частиною 1 статті 3 зазначеного вище Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України, зокрема, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

За змістом пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Згідно пункту 3 вказаного вище Порядку від 03 серпня 2011 року №845, зокрема, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, на органи Казначейства покладені обов'язки, зокрема забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв'язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім'я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету) (п. 6 Порядку від 03 серпня 2011 року №845).

Виконавчі документи пред'являються до виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що виконавчий лист, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби, - колегія приходить до висновку про правомірність повернення без прийняття до виконання ОСОБА_3 виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року №200/19499/17 (2/200/1333/18) про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 384,55 грн.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 02 липня 2018 року у справі № 233/1979/17 (провадження № 61-29414св18).

За таких обставин скарга ОСОБА_3 в частині визнання незаконним рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кравчук А.С. щодо письмового повідомлення від 03.09.2018 №57115753/1-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та його скасування; зобов'язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кравчук А.С. негайно виконати виконавчий лист Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року №200/19499/17 (2/200/1333/18) та у п'ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1; покладення витрат по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_3 у готівковій формі на боржника - Державну казначейську службу України, - задоволенню не підлягає.

Разом з тим, частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За змістом ч. 5 ст. 13 вказаного вище Закону, зокрема, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Пунктом 1 Розділу II Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем або його помічником) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Розділом I вказаного вище Положення дано визначення автоматизованій системі виконавчого провадження (Система) - це комп'ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно п. 1 Розділу IV вказаного вище Положення, державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Встановивши отримання відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого листа №200/19499/17 від 22 серпня 2018 року поштовим відправленням 27 серпня 2018 року; приймаючи до уваги дату прийняття повідомлення №57115753/1-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - 03.09.2018 року, - колегія приходить до висновку про порушення зазначеним відділом строків, встановлених п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Посилання апелянта на те, що виконавчий лист надійшов безпосередньо до державного виконавця 31 серпня 2018 року, не приймається до уваги, адже, як зазначено вище, виконавчі документи приймаються й опрацьовуються відповідальною особою і реєструється у Системі в день її надходження. Доказів наявності технічних підстав, що унеможливили роботу автоматизованої системи виконавчого провадження - суду не надано.

Більше того, апелянтом надано копію реєстраційно-контрольної карти №27540-33-18 щодо реєстрації виконавчого документу №200/19499/17 від 22 серпня 2018 року у відділі примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 28.08.2018 року (а.с. 106).

Також, згідно копії поштового конверту, ОСОБА_3 було направлено повідомленням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. від 03.09.2018 року №57115753/1-20.1 простим поштовим відправленням, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» про необхідність направлення повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 22). Суб»єктом оскарження суду не представлено доказів на спростовання факту направлення скаржнику вказаного вище повідомлення простим поштовим відправленням.

Отже скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині визнання незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків, встановлених ч. 4 ст. 4 та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" при поверненні стягувачу ОСОБА_3 виконавчого листа, виданого 22.08.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, яке підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація".

Вимоги скарги щодо зобов'язання головного державного виконавця упродовж п'яти днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_3 про виконання судового рішення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, задоволенню не підлягають, оскільки доведення до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження прямо передбачено вимогами ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Частиною ст. 138 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Приймаючи до уваги положення Постанови КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (зі змінами та доповненнями), враховуючи часткове задоволення скарги ОСОБА_3, з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, пропорційно задоволеним вимогам скарги, в розмірі 75,39 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", на бездіяльність державної виконавчої служби, визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків, встановлених ч. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" при поверненні стягувачу ОСОБА_3 виконавчого листа, виданого 22.08.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18).

В задоволенні скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", в іншій частині - відмовити.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 75 (сімдесят п'ять) грн. 39 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді