Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Придачук О.А., за участю секретаря Бомбушкар В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна до Ужгородської міської ради про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визначення розміру часток у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визначення розміру часток у спільній сумісній власності посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого головою фонду комунального майна Ужгородської міської ради 27.04.1994 року та зареєстрованого в Ужгородському БТІ 15.07.1994 року за реєстром № 4563, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після їх смерті залишились спадкоємці першої черги за законом доньки померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які прийняли спадщину за померлими в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, як такі, що фактично проживали на час смерті з померлими.

З метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до нотаріуса, яка роз`яснила, що вищевказана квартира належала спадкодавцям та позивачам у справі на праві спільної сумісної власності без визначення часток.

Позов обґрунтований тим, що частка померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру за їх життя визначена не була, тому позивачі не можуть оформити спадщину. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, є підстави стверджувати, що частка померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/6 частки квартири, у кожного.

А тому, позивачі просять суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визначити, що розмір часток у спільній сумісній власності квартирі по АДРЕСА_2 становить 1/6 частки за ОСОБА_1 , 1/6 частки за ОСОБА_2 , 1/6 частки за ОСОБА_4 , 1/6 частки за ОСОБА_3 , 1/6 частки ОСОБА_5 , 1/6 частки за ОСОБА_6 .

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Від представника позивачів адвоката Дубровської О.М. до суду надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи провести без їх участі.

Представник Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності, ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час їх смерті, на підставі свідоцтва про право власності на житло зареєстроване в реєстрі за № 4563, виданого 27 квітня 1994 року головою фонду комунального майна Ужгородської міської ради.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району, ОСОБА_6 20.11.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_8 та після укладення шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_9 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 260.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1041.

Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої, входить частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Після їх смерті залишились спадкоємці першої черги за законом доньки померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такі, що фактично проживали на час смерті з померлими. З метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до нотаріуса, яка роз`яснила, що вищевказана квартира належала спадкодавцям та позивачам у справі на праві спільної сумісної власності без визначення часток на майно.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з роз`яснень постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом встановлено, що частки в квартирі АДРЕСА_1 , набутої на підставі свідоцтва про право власності на житло зареєстрованого в реєстрі за № 5463 від 27.04.1994 року, учасниками спільної сумісної власності не визначено.

Оскільки спірна квартира передана у спільну сумісну власність шістьом співвласникам без визначення їх часток у праві власності, виходячи з рівності часток співвласників, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в даній квартирі становить 1/6.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141,142, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.317, 319, 355, 357, 358, 368, 369, 370 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна до Ужгородської міської ради про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визначення розміру часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_10 ) ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та померлих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на момент їх смерті є рівними.

Встановити, що ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на момент їх смерті належить по 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук