Провадження № 2/520/5295/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О..
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних,
31 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено та згідно редакції від 19 вересня 2019 року просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) суму інфляційних збитків та трьох відсотків річних у загальній сумі 372 438, 69 гривень. Під час ухвалення судового рішення розподілити судові витрати між сторонами, стягнувши з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати, а саме суму судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката.
Свої вимоги мотивував тим, що інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком грошового зобов`язання, яке належним чином відповідачем не виконується і складають 372 438, 69 гривень.Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 08.08.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року вказане клопотання представника позивача було задоволено в повному обсязі.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено у судовому засіданні, 22 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 19.000 Євро, що в еквіваленті дорівнює суму 196.728 гривень 51 копійка, а ОСОБА_3 зобов`язався щомісячно повертати ОСОБА_2 800 Євро на протязі 24 місяців, починаючи з 30 вересня 2012 року до 23 серпня 2014 року.
Через неналежне виконання боргових зобов`язань з боку відповідача та після закінчення строку дії зазначеного договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики.
Так, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2013 року, справа № 520/2828/13-ц, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 195.336 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста тридцять шість) гривень 76 (сімдесят шість) копійок в рахунок відшкодування боргу, а також 1.953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 37 (тридцять сім) копійок в рахунок відшкодування судового збору, а всього 197.290 (сто дев`яносто сім тисяч двісті дев`яносто) гривень 13 (тринадцять) копійок.
Після набрання рішення законної сили, а саме 13 серпня 2013 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 520/2828/13-ц, щодо його примусового виконання.
Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 06.09.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39689529.
В подальшому, 27 червня 2014 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим Олександром Георгійовичем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Проте, за заявою стягувача ОСОБА_2 , ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2015 року було видано дублікат виконавчого листа на примусове виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2013 року по справі № 520/2828/13-ц.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що з метою примусового стягнення коштів він звернувся до виконавчої служби, проте до теперішнього часу рішення суду не виконано. Зазначає, що в результаті тривалого виконання відповідачем рішення суду, грошові кошти знецінилися, а від так сума стягнута за вказаним рішенням, на його думку, підлягає індексації.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .
Згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На час звернення до суду з позовом сума інфляційних збитків, від простроченої суми, в період з 14 серпня 2013 року по 29 липня 2019 року становить 337 502, 85 гривень, що відображено в розрахунку позивача.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином 3 % річних від простроченої суми становить 34 935, 84 гривень.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
При вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, з клопотаннями про витребування доказів, в тому числі призначення у справі експертизи до суду не звертався.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних збитків та суму 3 % річних у загальному розмірі становить 372 438, 69 гривень.
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3 724, 38 гривень.
Також як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 23 782, 75 гривень, однак, вказану вимогу у судовому засіданні не підтримав.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) суму інфляційних збитків та трьох відсотків річних у загальній сумі 372 438, 69 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати, а саме суму судового збору у розмірі 3 724, 38 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.
Суддя Куриленко О. М.