Справа № 204/8679/18
Провадження № 2/204/440/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
21 березня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю представника позивача адвоката Попової О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1998 року, спільними власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 були позивач, відповідач та третя особа. Згідно договору дарування 1/3 частини спірної квартири від 13.10.2014 року, відповідач розпорядився своєю частиною квартири на користь позивача, та таким чином, відповідач з 2014 року не є спільним власником спірної квартири, проте, зареєстрований у ній. Відповідач житлом не користується, своїх речей в квартирі не залишив, комунальні послуги та витрати на утримання житла не сплачує. Факт, того що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, створює їй незручності, позбавляє права на вільне розпорядження та користування своєю власністю, змушує нести зайві витрати, пов'язані зі сплатою витрат на житлово-комунальні послуги, крім того, позивачка позбавлена можливості отримати субсидію, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.
Судом вірно встановлено найменування третьої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_3 не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, клопотав перед судом про вирішення справи відповідно до діючого законодавства.
Третя особа ОСОБА_4 не з'явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 квітня 1998 року, виданим Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», договором дарування частини квартири від 13 жовтня 2014 року (арк.с.7, 8).
Іншим співвласником квартири є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 квітня 1998 року, виданим Державним житлово-комунальним підприємством «Південне».
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки № 6430 про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, до складу зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк.с.8).
Відповідно до Акту від 08.11.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з березня 1999 року; його речей в квартирі немає (арк.с.11).
Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7 допитані в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сестрою відповідача. У 2014 року брат подарував свою частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 матері, та з цього часу більше в квартирі не проживав. Де на даний час знаходиться брат, їй не відомо. Комунальні послуги за квартиру відповідач не сплачував та не сплачує.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що у будинку по АДРЕСА_1 проживає все життя, є сусідом ОСОБА_5 Відповідач у квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, де на даний час знаходиться відповідач, йому не відомо.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у квартирі АДРЕСА_1, відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній.
Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, ст.ст. 317,319,321,386,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи -Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар