Справа № 440/770/18 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/811/2668/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Фейір К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргоюТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось із зазначеним позовом в якому просила стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачене страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 17499,49 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 21 квітня 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чого є страховий поліс № АЕ/3025027, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу марки «Фольксваген Транспортер Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1.

11 січня 2016 року ОСОБА_2, керуючи забезпеченим полісом автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2

12 січня 2016 року до позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого ОСОБА_4 у зв'язку із пошкодженням відповідачем ОСОБА_2 як винуватцем ДТП його автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року встановлено вину ОСОБА_2 у настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди, який, керуючи забезпеченим полісом автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_3, після чого залишив місце пригоди.

Оскільки позивач, як страховик, виплатив страхове відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 17499,49 грн. у зв'язку з цією дорожньо-транспортною пригодою, а тому вважає, що до нього в порядку регресу перейшло право вимоги до відповідачів, які добровільно вказану регресну заборгованість не відшкодували.

Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі №465/194/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_2, після вчинення ДТП залишив місце події.

На виконання своїх зобов»язань на підставі наданих документів Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 17499,49 гривень.

Відповідно до підпункту в. пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

З огляду на вищевикладене до ТДВ СК «Альфа-Гарантія» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідачів.

Просить рішення Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачі не визнані винними у настанні страхової події, відсутнє судове рішення про визнання їх такими, тому відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 21 квітня 2015 року між позивачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що вбачається із страхового поліса № АЕ/3025027, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу марки «Фольксваген Транспортер Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1, строком до 20 квітня 2016 року включно.

Крім того, як установлено судом, 11 січня 2016 року о 8:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Кривоноса, 5 у м. Львові, здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_3, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а», перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (світлофор), що призвело до його механічних пошкоджень, після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 «а», п. 2.10 «д» Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП, за залишення місця ДТП у відповідності до постанови Франківського районного суду міста Львова від 28 січня 2016 року, що набрала законної сили.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 25 квітня 2016 року, що набрала законної сили, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як убачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12 січня 2016 року, ОСОБА_4 повідомив позивача у цій справі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 11 січня 2016 року за участю транспортного засобу марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням останнього та автомобіля марки «Фольксваген Транспортер Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, у результаті чого транспортний засіб марки «Ауді» отримав технічні пошкодження.

Згідно висновків страхового акту № ЦВ/16/0112 та розрахунку страхового відшкодування позивача від 21 березня 2016 року, вищевказана подія була кваліфікована як страховий випадок, а сума страхового відшкодування склала 14499,58 грн., що була сплачена позивачем на користь ОСОБА_4 у вищезазначеному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 20702 від 21.03.2016 року.

Відповідно до висновків страхового акту № ЦВ/16/0112 та розрахунку страхового відшкодування від 06 грудня 2016 року, позивачем було додатково сплачено на користь ОСОБА_4, в якості страхового відшкодування суму в розмірі 2999,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-87429 від 06.12.2016 року.

Таким чином, позивачем було нараховано та сплачено на користь потерпілого ОСОБА_4 страхове відшкодування згідно полісу № АЕ/3025027 на загальну суму 17499,49 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В силу підпункту «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року яка набрала законної сили був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Як убачається із змісту мотивувальної частини постанови Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року, ОСОБА_2 11 січня 2016 року о 8:45 год. керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_4 по вул.Кривоноса,5 у м. Львові, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10 «а», п.2.10 «д» Правил дорожнього руху.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 25 квітня 2016 року, що набрала законної сили, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - тобто за нереабілітуючими обставинами.

Зазначена постанова ОСОБА_2 не була оскаржена і набрала законної сили.

Оскільки ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КупАП, провадження по справі за ст.124 КУпАП було закрито у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то відповідно до підпункту «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування обґрунтовано звернувся з регресним позовом до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду - ОСОБА_2, який самовільно залишив місце пригоди.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні регресних виплат в сумі 17499,49 гривень з ОСОБА_2

Що стосується заявлених позивачем вимог до відповідача ОСОБА_3, як власника джерела підвищеної небезпеки, забезпеченого транспортного засобу марки «Фольксваген Транспортер Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1, що є предметом страхування згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чого є страховий поліс № АЕ/3025027, то такі є безпідставними, оскільки такий не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11 січня 2016 року.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - підлягає до задоволення частково, рішення Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.2 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплачене страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 17499 гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 2202 гривень 50 коп судових витрат.

В решті вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Шандра М.М.

Струс Л.Б.