Номер провадження: 22-ц/813/404/19
Номер справи місцевого суду: 497/1887/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року представник ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 728, 31 грн.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк" відмовлено у повному обсязі у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ КБ „Приватбанк" Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності (резолютивна частина рішення), суд виходив із пропуску строків позовної давності, як підстави для відмови у заявлених вимогах у повному обсязі і одночасно зазначив про їх не доведеність та безпідставність.

З матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_3 заповнила анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» та згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві ОСОБА_3, ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ОСОБА_3 та Банком договір про надання банківських послуг, при цьому вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді.

- відповідно до укладеного договору б/н від 28.02.2014 року ОСОБА_3 отримала кредит в у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, вигляд якої визначений у Пам'ятці клієнта/Довідка про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання карти, зазначеної у заяві.

Згідно з п. 2.1.1.2.9 Клієнт може отримати додаткову карту на своє ім'я, а також предоставити доступ до картрахунку Довіреним особам.

Згідно з п. 2.1.1.2.12 по закінченню строку дії відповідна карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії) за зверненням Клієнта до Банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.12.14 замовлені клієнтом Карти, в тому числі продовжені на новий строк дії, але не отримані, зберігаються у Банку не більше 6-ти місяців, після чого можуть бути знищені у встановленому Міжнародними платіжними системами порядку.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 125) в межах підписаного кредитного договору для ОСОБА_3 надані наступні кредитні карти:

- НОМЕР_2 з датою відкриття 16.12.2011 року терміном дії по січень 2015 року;

- № НОМЕР_3 з датою відкриття 18.12.2012 року терміном дії по червень 2016 року;

- № НОМЕР_4 з датою відкриття 19.02.2013 року терміном дії по липень 2017 року;

- № НОМЕР_5 з датою відкриття 28.02.2014 року терміном дії по серпень 2017 року.

За Умовами та Правилами строк дії карти обмежується останнім календарним днем місяця, до якого діє карта.

Відомості про інші карти або про продовження виданих клієнту карт на новий строк дії в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи також відсутні відомості про те, що Банк скористався правом на дострокове повернення кредиту та сплати процентів та інших передбачених кредитним договором платежів, передбаченим 2.1.1.4.6 Умов та Правил, або скористався своїм правом на одностороннє припинення договору у відповідності до п. 2.1.1. 4. 7 Умов та Правил.

При таких обставинах останнім днем повернення кредиту за кредитним договором б/н від 28.02.2014 року є останній день строку дії карти НОМЕР_5, тобто 31.08.2017 року.

Згідно з випискою по картрахунку кредитний ліміт встановлений в сумі 4000 грн. 28.02.2014 року і того ж дня з карти клієнтом знято 3676 грн. В подальшому клієнт неодноразово користувалася картою (картами) здійснюючи зокрема оплату послуг мобільного зв'язку. При цьому, клієнт здійснювала не лише користування кредитними коштами, але й здійснювала поповнення карткового рахунку внесенням грошових коштів.

Оскільки строк повернення тіла кредиту, тобто останній день строку дії № НОМЕР_5 сплив 31.08.2017 року (при цьому, самий ранній строк з передбачених строком дії виданих відповідачці карток - № 621111 сплив 31.01.2015 року), а Банк звернувся до суду з позовом у листопаді 2017 року немає підстав для висновку про сплив позовної давності щодо заборгованості за тілом кредиту.

Що стосується процентів за користування кредитом, то за умовами кредитного договору передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячними платежами.

Востаннє поповнення карткового рахунку відповідачем відбулося 16.09.2014 року в сумі 300 грн., спрямованих за умовами договору на погашення заборгованості за процентами.

Тому, строк позовної давності щодо заборгованості за процентами почав перебіг заново з 17.09.2014 року.

Колегія суддів звертає увагу, що самостійне списання Банком на погашення заборгованості клієнта 12 грн. 25 коп. 05.03.2015 року з бонусного рахунку, куди вказані кошти були нараховані Банком за операціями клієнта, не надає підстави для висновку про переривання строку позовної давності.

З позовом до суду Банк звернувся 23.11.2017 року (відповідно до платіжного документу, виданого поштою щодо прийняття позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3.).

Заява про застосування позовної давності подана до суду відповідачем до ухвалення судового рішення.

При таких обставинах судовому захисту підлягає заборгованість за процентами за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом - з 23.11.2014 року.

Отже, до заборгованості за процентами в сумі 638 грн. 20 коп. станом на 22.11.2014 року застосовується позовна давність.

Крім того, оскільки останній день повернення кредиту дорівнює строку дії карти - 31.08.2017 року, проценти за користування кредитом, які передбачені кредитним договором, нараховуються не пізніше 31.08.2017 року, оскільки умовами кредитного договору не передбачено нарахування процентів після настання строку повернення кредиту.

За відсутності таких умов і наявності невиконаних зобов'язань, права кредитора захищаються у відповідності до ст. 625 ЦК України. Проте, з такими вимогами позивач до суду не звертався.

Тому, вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, нараховані після 31.08.2017 року і до 06.11.2017 року в сумі 8 043 грн. 83 коп. (50 192,90-42 149,07), не можуть бути задоволені.

Тому, судовому захисту підлягають вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 23.11.2014 року по 31.08.2017 року в сумі 41 510 грн. 87 коп. (50192,90- 8 043,83 - 638,20). В іншій частині вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задоволенню не підлягають з підстав, викладених у цій постанові.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені в сумі 3 287 грн. 75 коп.

Відповідно до 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. включаючи прострочені зобов'язання передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил Клієнт сплачує Банку пеню, яка нараховується в день оплати процентів за кредитом.

Враховуючи вказані умови договору і наявність прострочених зобов'язань за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, нарахування Банком неустойки (пені) є обґрунтованим.

Разом з тим, подання відповідачем заяви про застосування позовної давності поширюється і на заборгованість за пенею і обмежується останніми 12 місяцями, що передували зверненню до суду з позовом, тобто з 24.11.2016 року до 23.11.2017 року.

При цьому, нарахування пені після закінчення строку дії кредитного договору - 31.08.2017 року, не відповідає законодавству і не засновано на умовах кредитного договору.

До висновків про нарахування процентів за кредитом та пені протягом строку кредитування дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що у відповідності до ч.2 ст. 416 ЦПК України є підставою для їх застосування апеляційним судом в аналогічних правовідносинах.

При таких обставинах пеня підлягає стягненню лише за період нарахування з 23.11.2016 року до 31.08.2017 року у розмірі 1000 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають з підстав викладених у цій постанові.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., та штрафу (процентна складова) у розмірі 2915,63 грн., а всього на загальну суму 3415,63 грн.

Слід зазначити, що процентна складова штрафу - 2915 грн. 63 коп. - 5% від суми заборгованості, розрахована від сумарної заборгованості, заявленої Банком до стягнення - 58 312.68 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 4832,03 грн., заборгованості за процентами в сумі 50 192,90 грн. та заборгованості за пенею 3 287,75 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року не підлягає задоволенню вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень та штрафу (процентна складова) у розмірі 2915,63 грн., а всього на загальну суму 3415,63 грн. у зв'язку з подвійною цивільно-правовою відповідальністю, пов'язаною з нарахуванням штрафу на прострочену заборгованість, до якої була включена заборгованість за пенею в сумі, яка разом зі штрафом є різновидом неустойки (тобто неустойка з неустойки) та одночасного застосування штрафу до прострочення зобов'язань, які охоплюються пенею, нарахованою Банком.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України колегія суддів не вбачає.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і застосував позовну давність до всієї заборгованості, нарахованої Банком до тіла кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки (пеня та штрафи).

Одночасно суд у мотивувальній частині дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Оскільки сплив позовної давності та відсутність підстав для судового захисту, є самостійною підставою для відмови у заявлених вимогах (частини вимог), то застосування позовної давності за заявою сторони у справі є можливим лише до обґрунтованих вимог.

У разі, якщо заявлені вимоги є необґрунтованими, суд відмовляє у їх задоволенні саме у зв'язку з їх необґрунтованістю (безпідставністю, недоведеністю тощо).

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги висновки суду апеляційної інстанції, викладені у цій постанові, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог у відповідності до викладених у даній постанові обґрунтувань.

Зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 28.02.2014 року в загальній сумі 47 342 грн. 90 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 832 грн. 03 коп., заборгованості за процентами - 41 510 грн. 07 коп., заборгованості за пенею - 1 000 грн. В решті позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення нового судового рішення, яким вимоги позивача задоволені частково в сумі 47342,90 грн., що становить 76,7% від заявлених вимог в сумі 61728,31 грн., з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам судові витрати в сумі 3068 грн., що становить 76,7% від загальної суми сплаченого судового збору за подання позову до суду першої інстанції - 1600 грн. та за подання апеляційної скарги - 2400 грн., а всього разом 4000 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" Литвиненко Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - «НОМЕР_1») на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" () заборгованість за кредитним договором б/н від 28.02.2014 року в загальній сумі 47 342 гривні 90 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 832 гривні 03 коп., заборгованості за процентами - 41 510 гривень 87 коп., заборгованості за пенею - 1 000 гривень.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - «НОМЕР_1») на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" () судовий збір за подання позову до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги у загальній сумі 3 068 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 21.03.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш