ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/5666/19
провадження № 6/753/659/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повторне виселення з жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з заявою до заінтересованої особи про повторне виселення з жилого приміщення.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.06.2002 року виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. На підставі виконавчого листа дане судове рішення було виконане. Однак через деякий час ОСОБА_2 самостійно вселилась до спірної квартири, вчиняє нестерпні умови для заявника, яка не може проживати в своїй квартирі. Тому просять повторно виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні вимог заяви, пояснивши, що десь через 6 місяців після примусового виселення ОСОБА_2 дійсно вселилась до спірного житла, оскільки вона є заміжньою за сином заявника, який є співвласником спірної квартири, при цьому будь-яких протиправних дій до заявника ОСОБА_2 не вчиняла.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом свідоцтва про право власності на житло від 4.03.2005 року, виданного Дніпровської районної у м. Києві державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в рівних долях (а.с.58).

21.06.2000 року ОСОБА_7 (син заявника ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб, який є не розірваним на день розгляду справи (а.с.57).

Як регламентовано ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.1, ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.06.2002 року виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла (а.с.6-9). Рішення вступило в законну силу. На підставі виконавчого листа (а.с.10-11) дане судове рішення було виконане, про що свідчить акт державного виконавця від 5.09.2002 року (а.с.12).

У відповідності до ч.10, ст.66 Закону України „Про виконавче провадження" у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Зі змісту диспозиції ч.10, ст.66 Закону України „Про виконавче провадження", яка є спеціальною нормою права на стадії виконання рішення суду, підставою повторного виселення з жилого приміщення є самостійне вселення у це ж приміщення особи, яка була примусово з нього виселена.

Як пояснила ОСОБА_2 в судовому засіданні, вона дійсно через пів року вселилась до спірної квартири після виконання примусового рішення, оскільки є дружиною сина ОСОБА_1 , з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі. Тому вона вселилась на житлову площу його частки власності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 двічі в 2018 році зверталась до органів поліції з заявами про конфлікти з ОСОБА_2 , в результаті чого з останньою працівниками поліції були проведені профілактичні бесіди (а.с.13-14).

Аналізуючи докази по справі, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 самостійно вселилась в 2003 році до спірної квартири після її примусового виселення на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.06.2002 року, при цьому вона не є власницею або співвласницею вказаного жилого приміщення, тому її необхідно повторно виселити з неї без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні вимог заяви з ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.2; 4-5; 10; 12-13; 76-80; 81; 83; 89; 258-260 ЦПК України, на підставі ст.129-1 Конституції України, ст.12; 18; 81 ЦПК України, ч.10, ст.66 Закону України „Про виконавче провадження", суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Повторно виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя :