Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 295/108/16-ц

провадження № 61-30608св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року у складі судді Полонця С. М. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Гансецької І. А., Кочетова Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, відшкодування майнової та моральної шкоди, а також зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1. Власником квартири № 35, розташованої у цьому будинку поверхом вище, є ОСОБА_5

У 2003 році ОСОБА_5 у порушення вимог Державних будівельних норм України демонтувала у своїй квартирі вентиляційний витяжний канал, у зв'язку із чим у її квартирі, а саме у ванній кімнаті та туалеті, відсутня вентиляція та порушується мікроклімат житлового приміщення, з'явилась пліснява й грибок, значно підвищилась вологість повітря. Зазначене порушення призводить до погіршення стану її здоров'я, адже вона є інвалідом 2 групи та потребує безпечних і належних умов проживання. Окрім того, таке порушення призвело до заподіяння їй моральної шкоди.

З огляду на зазначене, позивач просила стягнути із відповідача 35 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди, 85 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також просила зобов'язати відповідача відновити вентиляційну шахту.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 668,00 грн на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Зобов'язано ОСОБА_5 відновити вентиляційну шахту з квартири АДРЕСА_1, до стану, який існував до проведення її демонтажу. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано майнові збитки у розмірі 668,00 грн, а порушене такими діями право позивача підлягає відновленню шляхом зобов'язання відповідача відновити вентиляційну шахту до стану, який існував до проведення її демонтажу. Крім цього, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач понесла моральні страждання, які полягають у негативних емоціях, отриманні стресу, переживаннях, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, розмір відшкодування якої із урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості складає 3 000,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року у частині відшкодування моральної шкоди змінено, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, із 3 000,00 грн до 15 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті позову залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, не врахував характер та тривалість порушення прав позивача, а тому розмір такого відшкодування необхідно збільшити із 3 000,00 грн до 15 000,00 грн, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 03 квітня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не отримувала копій позовної заяви та апеляційної скарги, судових повісток, суди не повідомляли її про дату, час і місце судових засідань чи вчинення відповідних процесуальних дій. Розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки відповідач не вчиняла будь-яких неправомірних дій щодо позивача. Позивач пропустила трирічний строк позовної давності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, щоОСОБА_4 проживає у квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться над квартирою позивача.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 01 червня 2016 року № 665/02.16 встановлено, що вентиляційний витяжний канал, виконаний у вигляді металевого короба, що проходить по вентиляційній шахті, яка влаштована у перегородці між приміщеннями ванної кімнати та туалету квартири № 32, демонтований у квартирі № 35.

Проведений у квартирі № 35 демонтаж витяжного каналу (вентиляційної шахти), що призначений для забезпечення витяжної вентиляції приміщень туалету та ванної кімнати квартири № 32, призвів до порушення вимог Державних будівельних норм України та нормованих параметрів мікроклімату у квартирі позивача.

При обстеженні приміщень ванної кімнати та вбиральні квартири № 32 на міжплиточних швах виявлені ознаки поширення плісняви, що розповсюджується у вигляді чорних доріжок та зірочок на всій поверхні міжплиточних швів.

Також факт демонтажу вентиляційного каналу та порушення параметрів мікроклімату у квартирі № 32 підтверджується актом Приватного підприємства «КВЖРЕП № 8» від 10 листопада 2003 року, листом Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції від 28 листопада 2003 року, актом Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції від 10 грудня 2003 року, листом Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції від 12 грудня 2003 року, протоколом проведення досліджень метеорологічних факторів Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції від 10 грудня 2003 року, листом територіального управління Державного нагляду за охороною праці у Житомирській області від 27 листопада 2003 року, актами Приватного підприємствами «КВЖРЕП № 8» від 02 липня 2015 року та 08 липня 2015 року.

Судом також встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду справи

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши подані сторонами докази та взявши до уваги характер та тривалість порушення прав позивача, обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000,00 грн, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи касаційної скарги про те, що визначений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000,00 грн є необґрунтованим, не заслуговують на увагу, оскільки вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що вона не отримувала копій позовної заяви та апеляційної скарги, судових повісток, суди не повідомляли її про дату, час і місце судових засідань чи вчинення відповідних процесуальних дій, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Із протоколу судового засідання від 03 квітня 2017 року вбачається, що відповідач була присутня у судовому засіданні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Таким чином відповідач мала можливість подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Із урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов до висновку про те, що право відповідача на участь у судовому засіданні не було порушене, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Вимога заявника у касаційній скарзі про необхідність застосування до оспорюваних правовідносин строку позовної давності є безпідставною, оскільки заява про застосування строку позовної давності може бути розглянута лише якщо вона подана під час розгляду справи у суді першої інстанції або у суді апеляційної інстанції, якщо сторона не була належно повідомлена судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді.

Рішення суду першої інстанції у частині вимог про усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування майнової шкоди не переглядаються судом касаційної інстанції, оскільки рішення у цій частині не було предмет перегляду у суді апеляційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик