Справа № 145/421/19
Провадження №2/145/378/2019
У Х В А Л А

25.03.2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Кіосак Н. О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до КНП "Тиврівська ЦРЛ" та КНП "Гніванська міська лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до КНП "Тиврівська ЦРЛ" та КНП "Гніванська міська лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій просить зобов'язати відповідача поновити її на посаді лікаря акушера - гінеколога Гніванської лікарні.

В позовній заяві відповідачами позивач зазначила дві особи.

Тобто, із заяви є незрозумілим, якого саме відповідача необхідно зобов'язати поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря акушера - гінеколога Гніванської лікарні, а суд не може на власний розсуд тлумачити позовні вимоги.

Крім того, всупереч п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем в позовній заяві не зазначено ціну позову/

Слід також зауважити, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У статті 2 наведеного Закону визначено структуру заробітної плати, яка складається з такого.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів); відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз положень зазначених норм Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки не входить до структури заробітної плати, оскільки не є винагородою працівника за виконану ним роботу або заохочувальною чи компенсаційною виплатою, які виплачуються працівнику за трудовим договором.

Таким чином, ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який обчислюється виходячи з ціни позову позивача.

Згідно вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КНП "Тиврівська ЦРЛ" та КНП "Гніванська міська лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху, надавши позивачу строк тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, інакше заява буде вважатись неподаною і повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Кіосак Н. О.