Р І Ш Е Н Н Я№ 127/25952/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Горденко Г.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3- адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 18.04.1997 р., який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2015 р. (справа №127/15166/15-ц) розірваний. Під час перебування у шлюбі, 18.08.2011 р. сторони продали ОСОБА_5 квартиру по вул. Воровського, 3/49 м. Шепетівка Хмельницької області. Під час продажу квартири була усна домовленість з ОСОБА_5 щодо продажу їй гаража за 5000,00 дол. США, який знаходився у фактичному користуванні сторін. За продаж гаража позивачем було отримано завдаток від чоловіка ОСОБА_5- ОСОБА_6 в розмірі 2500,00 дол. США. Зазначені кошти були витрачені сторонами на придбання квартири АДРЕСА_1. При оформленні документів на гараж виникли труднощі, внаслідок чого його не було продано ОСОБА_5 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 р. (справа №688/4584/14-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 38241,50 грн безпідставно одержаних коштів за продаж гаража. Зазначений борг був виплачений позивачем самостійно, для цього він змушений був брати кредит у банку. Вважає, що борг та зобов'язання по його виплаті є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, тому просить стягнути з ОСОБА_3 19120,75 грн (1/2 частка від 38241,50 грн, виплачених ОСОБА_6В.).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Подала відповідь на відзив. (а.с. 48)

Представник відповідача ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_4 позов не визнала, оскільки позивачем не доведено, що завдаток, який отримав позивач ОСОБА_1 за гараж, використаний в інтересах сім'ї. Відповідач ОСОБА_3 до рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 коштів навіть не знала, що ОСОБА_1 брав кошти за гараж. Від проданої квартири в м. Шепетівка їм вистачило коштів на придбання квартири у м. Вінниці. Того, що взяті ним кошти за гараж були використані для придбання квартири у м. Вінниці позивачем не доведено. Твердження позивача, що кошти ОСОБА_6 за рішенням суду були сплачені ним особисто також не доведено. Заявила про застосування позовної давності до вимог позивача, подала відзив на позов. (а.с. 45-46) Відповідач ОСОБА_3 в минулому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що гараж в м. Шепетівка не був оформлений, тому про його продаж мова не йшла. Вона не знала, що позивач узяв у ОСОБА_6 кошти за гараж, на що він їх витратив їй також не відомо, але не на користь сім"ї. Коштів від продажу великої квартири у м. Шепетівка їм вистачило для придбання меншої квартири у м. Вінниця. Борг за рішенням суду перед ОСОБА_6 вони з позивачем погашали разом, ще допомагав її син. Просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка ОСОБА_7, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.04.1997 р., який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2015 р. (справа №127/15166/15-ц) розірваний. (а.с. 6-7)

На а.с. 8-9 - копія рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2016 р. (справа №127/26696/15-ц), згідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка була зареєстрована за ОСОБА_3

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №688/4584/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних коштів. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 безпідставно отримані кошти в розмірі 38241,50 грн та проценти в розмірі 10232,20 грн. (а.с. 49-50) Зазначене рішення суду в частині стягнення процентів в розмірі 10232,20 грн скасовано рішенням Апеляційного суду Вінницької області 20.04.2015 р., в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення процентів в розмірі 10232,20 грн. В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 р. залишено без змін. (а.с. 51-52) Зазначеним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 р. встановлено, що ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_6 кошти за гараж. До участі у зазначеній справі ОСОБА_3 ні як другий відповідач, ні як третя особа не залучалась.

З розпорядження старшого держвиконавця ОСОБА_8 №48639100/3 від 28.09.2015 р. вбачається, що 14.09.2015 р. надійшли грошові кошти в розмірі 38623,92 грн на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа №688/4584/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2015 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 коштів в розмірі 38623,92 грн. (а.с. 13)

28.09.2015 р. виконавче провадження з виконання виконавчого листа №688/4584/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 боргу закінчено у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, що підтверджується письмовим доказом - копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2015 р. (а.с. 12)

Згідно довідки ПАТ Державний ощадний банк України №120 від 08.08.2014 р. ОСОБА_1В відкрито пенсійний рахунок Арсенал та встановлено кредитну лінію в розмірі 14300,00 грн, відсотки за користування кредитом складають 27,00 % річних. Станом на 09.12.2016 р. сума заборгованості становить 11994,95 грн. (а.с. 53)

Свідок ОСОБА_7 (сестра відповідача) суду пояснила, що сторони проживали в квартирі в м. Шепетівка, яку згодом продали. За кошти від продажу зазначеної квартири сторони спільно придбали квартиру АДРЕСА_1. Зі слів відповідача знає, що вона дізналась про авансовий внесок за гараж, лише коли побачила повістку про виклик до суду ОСОБА_1 про стягнення з нього цих коштів. Після рішення суду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно збирали кошти для погашення боргу.

Показання свідка не суперечить письмовим доказам у справі і враховуються судом разом з письмовими доказами відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України.

Згідно ст. 65 ч. 4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За цією статтею, той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов'язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім'ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тільки поєднання цих умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов'язану особу (боржника) (постанова Верховного Суду від 03.05.2018 р. справа №639/7335/15-ц ).

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає, що до складу майна, яке підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина четверта статті 65 СК України).

В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. (справа №161/18238/15-ц) зазначено, якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносили сторони свої особисті кошти в рахунок погашення зобов'язань.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав доказів, що авансовий платіж, який він отримав від ОСОБА_6 за продаж гаража, був витрачений в інтересах сім'ї при купівлі квартири АДРЕСА_1. Крім цього, доказів того, що борг ОСОБА_6 був виплачений за особисті кошти позивача не надано. З довідки ПАТ Державний ощадний банк України №120 від 08.08.2014 р. неможливо встановити, що позивачем відкрито кредитну лінію для погашення боргу перед ОСОБА_6 Письмового доказу - довідки про рух коштів по зазначеному рахунку, який підтверджував би факт зняття готівки в розмірі 38623,92 грн позивачем не надано.

На підставі викладеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення коштів з ОСОБА_3 в розмірі 19120,75 грн не доведено, тому в його задоволенні потрібно відмовити з підстав недоведеності.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати (судовий збір) потрібно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 65, 72 СК України,

ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 19120,75 грн.

Судові витрати (судовий збір) віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, Садово-городнє товариство "Стрижавка-1", вул. Виноградна, 31;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, м. Вінниця, вул. Саксаганського, 9.

Повне рішення виготовлено 25.03.2019 р.

Суддя О.О.Венгрин