ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 2-474/10

провадження № 22-ц/818/4653/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Євгеній Віталійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Євгенія Віталійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про арешт майна боржника за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Шестака О.І., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Євгенія Віталійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про арешт майна боржника.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її скаргу задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що наявні підстави для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2017 року, а також постанови про арешт коштів та майна боржника від 18.05.2017 року та від 30.01.2019 року. ОСОБА_1 зазначає, що стягувачем ПАТ «Укрсиббанк» пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення суду набрало чинності 24.12.2010 року, тому кінцевий термін пред`явлення виконавчого листа до виконання - 24.12.2013 року. При цьому 09.03.2011 року набули чинності зміни до Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання в один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Апелянт вважає, що поширення дії норм вказаного закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. У спірних правовідносинах виконавчий лист виданий 02.10.2013 року, тому, на думку ОСОБА_1 , строк пред`явлення його до виконання становить один рік (до 07.03.2011 року). Крім того, заявник вказує, що оскаржуваними постановами її фактично позбавлено джерел до існування, оскільки постановою державного виконавця від 30.01.2019 року накладено арешт на грошові кошти у вигляді заробітної плати. Також ОСОБА_1 зазначає, що її не було належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження та про інші виконавчі дії.

Представник стягувача АТ «Укрсиббанк» - адвокат Кравцова Світлана Миколаївна надала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-474/10 до виконання пропущений не був, оскільки рішення суду від 13.12.2010 року, яке набрало чинності 24.12.2010 року, наразі не виконано, тому застосуванню підлягає Закон України «Про виконавче провадження», що діяв до 09.03.2011 року. Крім того, постанови державного виконавця про арешт коштів та майна боржника від 18.05.2017 року та від 30.01.2019 року, - відповідають вимогам закону; доказів щодо фактичного позбавлення ОСОБА_1 джерел існування, заявником суду не надано. Неотримання боржником копій постанов державного виконавця, які направлялися на адресу ОСОБА_1 ,- не є підставою для визнання оскаржуваних нею постанов незаконними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2010 року з ОСОБА_1 , як із солідарного боржника, стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 127 106,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.08.2010 року становить 1 003 216,08 грн.

23 січня 2013 року Дзержинським районним судом міста Харкова на виконання вищевказаного рішення суду виданий виконавчий лист № 2-474/10 (а.с.6-7).

З матеріалів справи убачається, що 29 березня 2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом № 2-474/10 (а.с.40).

Проте постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 04.11.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві з підстав того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.41).

27 жовтня 2015 року стягувач повторно звернувся до Дзержинського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2010 року (а.с.42), на підставі якої 09 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження. При цьому постановою державного виконавця від 06 вересня 2016 року вказане провадження закінчено у зв`язку з тим, що при проведенні виконавчих дій з`ясовано місце роботи боржника - представництво компанії «Ріхтер Гедеон», розташоване за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 17-Б (а.с.46).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. від 11 травня 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-474/10 (а.с.8).

18 травня 2017 року постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. накладено арешт на майно боржника (а.с.12).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. від 30 січня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку та всіх відкритих рахунках, що належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення (а.с.10-11).

Як на підставу вимог скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №53894054 від 11.05.2017 року, постанови про накладення арешту на майно та грошові кошти боржника від 18.05.2017 року та від 30.01.2019 року винесені з порушенням вимог закону та підлягають скасуванню, оскільки стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем зі спливом більш ніж 7 років з дня набрання чинності рішення суду. Також виконавчий лист не містить обов`язкових реквізитів, а саме: в ньому не зазначено дати прийняття та номеру рішення, згідно з яким видано документ, не зазначена адреса місця проживання боржника та інше; виконавчий лист містить виправлення щодо дати його видачі. ОСОБА_1 зазначає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти фактично позбавила її джерел існування. Крім того заявник посилалася на неналежне її повідомлення про вчинення виконавчих дій. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2017 року, постанову про арешт майна боржника від 18.05.2017 року та постанову про арешт коштів боржника від 30.01.2019 року.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2010 року з ОСОБА_1 , як із солідарного боржника, стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 127 106,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.08.2010 року становить 1 003 216,08 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 24 грудня 2010 року (а.с.6).

23 січня 2013 року Дзержинським районним судом міста Харкова на виконання рішення суду від 13.12.2010 року виданий виконавчий лист № 2-474/10 (а.с.6-7)

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент набрання законної сили рішенням суду, виконавчі листи та інші судові документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

У виконавчому листі № 2-474/10, виданому 23 січня 2013 року, зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 3 роки.

29 березня 2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом № 2-474/10 (а.с.40).

Проте постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 04.11.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві з підстав того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.41).

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 30.07.2010 року, передбачалося, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

27 жовтня 2015 року стягувач повторно звернувся до Дзержинського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2010 року (а.с.42), на підставі якої 09 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження. При цьому постановою державного виконавця від 06 вересня 2016 року вказане провадження закінчено у зв`язку з тим, що при проведенні виконавчих дій з`ясовано місце роботи боржника - представництво компанії «Ріхтер Гедеон», розташоване за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 17-Б (а.с.46).

28 квітня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.48).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Євгенія Віталійовича від 11 травня 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-474/10.

Законом України від 04.11.2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «По виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», Закон України «Про виконавче провадження» було викладено у новій редакції та в зв`язку з цим зменшено строк пред`явлення до виконання судових документів, зокрема, виконавчих листів, виданих судами, з трьох років до одного.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «По виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, відповідно до зазначеної норми, виконавчі документи, видані судами до 09.03.2011 року, підлягають пред`явленню до виконання упродовж трьох років, починаючи з наступного дня їх видачі.

Отже, строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, перебіг якого розпочався до 09.03.2011 року, а виданого після цієї дати, також становить три роки.

Висновок суду першої інстанції про те, що стягувачем не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відсутні підстави для скасування вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2017 року, оскільки по формі та змісту виконавчий лист відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» , що діяв в редакції від 30.08.2010 року (станом на день набрання законної сили рішенням суду).

Частиною 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Стаття 73 зазначеного закону містить перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Виплата заробітної плати не входять до переліку виплат, за рахунок яких не може бути звернено стягенення.

При цьому, відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на весь розмір заробітної плати. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанов державного виконавця про арешт коштів та майна боржника від 18.05.2017 року та від 30.01.2019 року, з огляду на таке.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З наданої ОСОБА_1 довідки представництва «Ріхтер Гедеон НРТ» від 05.04.2019 року №486 убачається, що ОСОБА_1 працює на постійному місці роботи у представництві «Ріхтер Гедеон НРТ» з 13.12.2004 року по цей день на посаді менеджера з питань регіонального розвитку зовнішньої служби у місті Харкові. Заробітна плата нараховується та виплачується два рази на місяць(а.с.69). Також у довідці зазначений номер рахунку, відкритий в АТ «Кредобанк». При цьому зі змісту довідки не вбачається, що вказаний рахунок є зарплатним і саме на нього перераховується заробітна плата ОСОБА_1 . Інформація із Банку щодо цих обставин в матеріалах справи відсутня.

Таким чином належних та допустимих доказів того, що на арештованому картковому рахунку розміщені зарплатні кошти боржника, - ОСОБА_1 суду не надано. Відсутні також докази того, що картковий рахунок боржника у «Кредобанку» є єдиним джерелом її доходу.

Натомість скаржник не позбавлена можливості звернутися до державного виконавця з відповідною заявою для зняття арешту з зарплатного рахунку разом із довідкою на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Стягувачем і державним виконавцем були вжиті всі необхідні заходи для повідомлення боржника про відкриття відносно неї виконавчого провадження. Не отримання ОСОБА_1 відповідних повідомлень не є достатньою підставою для визнання оскаржуваних постанов незаконними і їх скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 02.12.2019 року.