Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3252/19
Провадження №: 2/332/1567/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Безбородько І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В позові зазначено, про те, що позивачі проживають та користуються квартирою за адресою : АДРЕСА_1 з 03.08.2008 року по теперішній час. За даною адресою крім позивачів, ніхто не проживає та не зареєстрований. Позивач ОСОБА_1 зверталася до департаменту управління житлово -комунального господарства у м. Запоріжжя із заявою щодо видачі їй копії ордеру з архіву, проте, позивачу, як заявнику, було листом від 11.07.2019 року № Р- 3506 відмовлено у зв`язку з тим, що в книгах обліку державних ордерів за 2008 рік запис про оформлення ордера на квартиру відсутній. У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про приватизацію, але позивачу було відмовлено в приватизації у звязку з відсутністю ордеру на квартиру, хоча незалежно від його наявності позивач має право на приватизацію згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Посилаючись на вищезазначені обставини у позові позивачі просять зобов`язати відповідача прийняти документи за відсутності копії ордеру про надання житлової площі, на приватизацію квартири, та прийняти рішення щодо приватизації квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482 - XII.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з*явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, крім того просила долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб на підставі якого змінено прізвище позивачу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 та на її імя відкритий особовий рахунок на вищевказану квартиру (а.с.14). Квартира не приватизована, є комунальною власністю Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та знаходиться на балансі КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради. З 03.08.2008 року позивачі проживають та користуються вищевказаною квартирою, окрім позивачів за даною адресою відсутні зареєстровані особи, що підтверджується копіями довідок виданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.12-13) ОСОБА_1 зверталася до департаменту управління житлово -комунального господарства у м. Запоріжжя із заявою щодо видачі їй копії ордеру з архіву, проте, позивачу, як заявнику, було листом від 11.07.2019 року № Р- 3506 відмовлено у зв`язку з тим, що в книгах обліку державних ордерів за 2008 рік запис про оформлення ордера на квартиру відсутній (а.с.19). У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 виявила бажання приватизувати квартиру та звернулася до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про приватизацію, але позивачу було відмовлено в приватизації у звязку з відсутністю ордеру на квартиру, хоча незалежно від його наявності позивач має право на приватизацію згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно довідки виданої "Ощадбанк"житловий чек не використовували позивачі і не брали участь у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст.. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі,організації. Одночасно подаються поспати усіх членів сімї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 263,264,265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пакет документів за відсутності копії ордеру про надання житлової площі, на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення щодо приватизації квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482 - XII.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко