Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 459/3276/15-ц

провадження № 61-32656св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2016 року в складі судді Новосад М. Д. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк, Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір № 606/33-060, відповідно до умов якого АКБ «Укрсоцбанк» надав позичальникові кредит у сумі 131 000,00 швейцарських франків зі сплатою процентної ставки за кредитом у розмірі 10 % річних з кінцевим терміном повернення до 03 серпня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за даним договором 03 серпня 2007 року з ОСОБА_4 укладено договір поруки № 606/33-035.

Згідно з додатковою угодою від 19 березня 2008 року № 1 «Про внесення змін до договору кредиту № 606/33-060 від 03 серпня 2007 року» валюту зобов`язання - швейцарські франки, змінено шляхом переведення

у долари США, зі сплатою 13,5 % річних.

Згідно з додатковою угодою від 19 березня 2008 року № 1 «Про внесення змін до договору поруки № 606/33-035 від 03 серпня 2007 року» дані зміни внесенні

й до договору поруки.

У зв`язку із невиконання обов`язку зі сплаті кредиту з жовтня 2008 року до вересня 2015 року, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 241 665,91 дол. США та 1 561 992,55 грн, що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 22 вересня 2015 року становить 6 843 636,23 грн.

ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов про визнання поруки припиненою мотивуючи тим, що поручитель не може бути притягнений до відповідальності за кредитним договором, оскільки не надавав згоди на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, а також у зв`язку з тим, що із зміною строку виконання порука припиняється.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду

з первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк», позови об`єднано в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2017 року, у позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано поруку, яка виникла на підставі договору від 03 серпня 2007 року

№ 606/33-035, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , припиненою. Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у позові ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості виходив з того, що Банк звернувшись 18 вересня 2009 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки перервав позовну давність, строк якої почав обчислюватися саме з моменту звернення до суду з таким позовом. Тому суд відмовив у задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, та до ОСОБА_3 . ? за закінченням строку чинності поруки.

Щодо зустрічного позову суди зробили висновок, що оскільки позов до поручителя поданий поза межами трирічного строку, встановленого пунктом 6.2 договору поруки, вимога про визнання поруки припиненою підлягає задоволенню.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що боржником ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконані та підстав для звільнення її від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання немає.

У кредитному договорі передбачені строки та терміни погашення кредиту

в залежності від його виконання позичальником, з настанням яких у Банку виникає право звернення до суду та починає відраховуватися позовна давність. Графіком повернення кредиту, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому

в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і щодо поручителя.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна дійти висновку, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 серпня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (кредитодавець), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредиту № 606/33-060, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит для споживчих потреб у розмірі 131 000,00 швейцарських франків зі сплатою 10,0 % річних за користування кредитними коштами, який позичальник зобов`язалась повернути до 03 серпня 2017 року шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів до 10 числа кожного місяця в сумі 1 731,17 швейцарських франків (пункти 1.1, 1.1.1, 1.2 договору).

Пунктом 3.3.8 кредитного договору визначено обов`язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати ануїтетні платежі та можливу неустойку і штрафи в термін, визначений у пункті 1.1.1 цього договору.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених у пункті 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до пункту 7.4. Кредитного договору, у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язується погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції.

Додатковою угодою від 19 березня 2008 року № 1 «Про внесення змін до договору кредиту № 606/33-060 від 03 серпня 2007 року» валюту зобов`язання - швейцарські франки, змінено шляхом переведення у долари США, зі сплатою 13,5 % річних.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань 03 серпня

2007 року між ОСОБА_5 та АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки

№ 1788, відповідно до умов якого в іпотеку передано нежитлове приміщення

АДРЕСА_1 .

Виконання зобов`язань за кредитним договором також забезпечено порукою ОСОБА_6 на підставі укладеного між нею (поручителем), Банком та позичальником договору поруки від 03 серпня 2007 року № 606/33-035, відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором

у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 6.2. договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а у випадку його невиконання, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У зв`язку з укладенням додаткової угоди № 1 до кредитного договору,

19 березня 2008 року укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, якою внесено зміни до пунктів 2.1.1, 2.1.2 договору поруки, які за своїм змістом

є аналогічними наведеним вище положенням додаткової угоди № 1 до кредитного договору.

ОСОБА_1 несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювала погашення кредиту, останній платіж здійснено нею 10 жовтня 2008 року.

01 липня 2009 року АКБ «Укрсоцбанк» надіслав вимогу ОСОБА_1 про дострокове погашення заборгованості в тридцятиденний термін, яку вона отримала 06 липня 2009 року.

18 вересня 2009 року АКБ «Укрсоцбанк» звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, заочним рішенням якого від 24 листопада 2010 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 серпня 2007 року № 1788, майно, належне ОСОБА_5 - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

У постанові Великої Палати від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц (провадження № 14-159цс19) зроблено висновок, що «позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 183/183/16-ц (провадження № 61-21050св18) зроблено висновок, що «вимога про звернення стягнення на заставу «піддається» впливу позовної давності. До неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимоги про звернення стягнення на заставлене майно поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо)».

У постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі

№ 6-1174цс16 зроблено висновок, що «згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Суди встановили, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснила 10 вересня 2009 року,

а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 11 грудня

2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання (11 грудня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11 грудня 2009 року не підлягали виконанню».

У цій справі судами встановлено, що останній платіж за кредитним договором здійснено ОСОБА_1 10 жовтня 2008 року. За умовою пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 календарних днів, тобто з 11 грудня 2008 року.

Таким чином, саме з 11 грудня 2008 року у позичальника виник обов`язок достроково повернути всю суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно розпочався перебіг позовної давності та строку пред`явлення позову до поручителя.

Отже, позовна давність у цій справі за вимогами АКБ «Укрсоцбанк» сплинула

11 грудня 2011 року.

До суду Банк звернувся 18 жовтня 2017 року, обставин які б переривали чи зупиняли перебіг позовної давності судами не встановлено, а тому суди правильно відмовили в задоволенні позовних вимог банку у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у запереченні проти позову від 11 лютого 2016 року.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі

№ 6-53цс14 зроблено висновок, що «виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем)».

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі

№ 6-2662цс15 зроблений висновок, що «строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення

є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання».

Верховний Суд також погоджується з висновками попередніх судів про припинення поруки у зв`язку з закінченням трирічного строку, встановленого пунктом 6.2 договору поруки.

За таких обставин суди обґрунтовано відмовили у позові ПАТ «Укрсоцбанк» та задовольнили зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Хоча суди й неправильно визначили початок перебігу позовної давності та строку звернення до поручителя, проте це не вплинуло на прийняття правильних по суті судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат