Справа № 296/5308/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Руслан Валерійович про визнання спадкового договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Руслан Валерійович про визнання права власності на нерухоме майно та виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2016 ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому зазначила, що 12.08.2011 ОСОБА_9 уклала спадковий договір з ОСОБА_3 , згідно якого вона передала останньому належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла.

Посилаючись на те, що ОСОБА_9 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в момент підписання вказаного спадкового договору в наслідок наявності у неї ряду захворювань та вживання великої кількості ліків, що мають седативний вплив, позивач просить визнати недійсним спадковий договір від 12.08.2011, укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Р.В. за №203.

21.06.2016 ухвалою судді Короловського районного суду м. Житомира Бондарчука В.В. було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

02.09.2016 від ОСОБА_3 до суду надійшло заперечення на позовну заяву (т.1 а.с.38-44) та зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Р.В. про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру) та виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення (т.1 а.с.109-116). В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі самоправно зайняли спірну квартиру та використовують її в якості житла. Крім цього, у нього на час подачі позову відсутній примірник спадкового договору, оскільки він його передав ОСОБА_9 . В зв`язку з викладеним позивач просить: «Визнати з 06 жовтня 2013 року за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 , право приватної власності на нерухоме майно - квартиру за номером АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 41,26 кв.м., складається з двох житлових кімнат житловою площею 26,2 кв.м. та службових приміщень, належить мені як набувачу на підставі спадкового договору, укладеного між ОСОБА_9 ( Відчужувач ) та ОСОБА_3 (Набувач), посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кулінічем Р.В. 12.08.2011, зареєстрованого в реєстрі за №203. Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення».

12.12.2017 ОСОБА_1 подала суду заяву про зміну підстав позову, в якій просить визнати недійсним спадковий договір посилаючись на те, що ОСОБА_9 при підписанні оспорюваного договору, діючи внаслідок обману, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, вона не розраховувала на перехід у власність після її смерті квартири та не мала потреби у будь-якому особливому догляді з боку ОСОБА_3 та не бажала настання інших правових наслідків, що обумовлені оспорюваним правочином (т.2 а.с.1-3).

13.02.2018 представником відповідача було подано заперечення проти позовної заяви ОСОБА_1 та заяву про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.27-30).

У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Бондарчука В.В. та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 04.06.2018, 04.06.2018 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 22 червня 2018 року прийняв її до свого провадження та призначив судове засідання.

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники позов не визнали, посилаючись на те, що під час укладення оспорюваного правочину ОСОБА_9 усвідомлювала значення своїх дій, керувала ними та бажала укласти з ним спадковий договір.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та їх представники зустрічний позов не визнали, посилаючись на своє право на спірну квартиру, а також на те, що позивач ОСОБА_3 забив двері квартири цвяхами, у зв`язку з чим вони не можуть до неї потрапити і на час розгляду справи в суді не займають її.

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні первісного та зустрічного позовів виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2011 ОСОБА_9 уклала спадковий договір з ОСОБА_3 , згідно якого вона передала останньому належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.4). В пунктах 20, 21 Договору, сторонами зазначено - «Сторони підтверджують, що даний договір відповідає їх дійсним намірам (відсутній сторонній вплив волевиявлення), а також те, що у них відсутні заперечення щодо кожної з умов цього правочину. Кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині».

Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кулінічем Р.В.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В уточненій позовній заяві (т.2 а.с.1-3) позивач за первісним позовом зазначає, що ОСОБА_9 при підписанні оспорюваного договору, діючи внаслідок обману, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема має місце щодо природи помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін.

Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману встановлені ст.230 ЦК України. Так, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як вбачається зі змісту наведених статей 229, 230 ЦК України, вчинення правочину під впливом обману виключає можливість помилки щодо природи правочину так само як і вчинення правочину з помилкою щодо обставин, які мають істотне значення виключає обман.

Разом з тим, позивач за первісним позовом та її представники в судовому засіданні, всупереч ст.81 ЦПК України, не надали належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_9 вчинила оспорюваний правочин під впливом обману або помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення.

Так, допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_11 пояснила, що з ОСОБА_9 була знайома. Від ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_9 переоформила свою квартиру на чужих людей. Коли ОСОБА_9 зламала стегно свідок приходила до неї і ОСОБА_9 скаржилась їй, що до неї приходить сусідка кормити її, однак вона не бажає, що б сусідка приходила. Також ОСОБА_9 казала, що квартиру мала намір передати своїй племінниці ОСОБА_6 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 була допитана в якості свідка, та пояснила, що ОСОБА_9 не ходила до нотаріуса і ніяких документів не підписувала. Коли ОСОБА_9 була в лікарні - ОСОБА_3 викрав всі документи, однак потім повернув їх.

Як видно з наведених показів, свідками не були повідомлені відомості, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинила оспорюваний правочин під впливом обману або помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення.

Крім цього, допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 показали, що ОСОБА_20 допомагали ОСОБА_9 як до укладення спадкового договору так і після його укладення. ОСОБА_9 мала бажання переоформити свою квартиру на ОСОБА_3 що б вона не досталася родичам, які їй не допомагали, в зв`язку з чим радилась з сусідами з даного приводу та висловлювала таке бажання. Вона ходила до нотаріуса і уклала спірний договір.

Вказані покази цілком узгоджуються з фактичним обставинами, які були встановлені судом, а саме те, що ОСОБА_9 бажала укласти спадковий договір з ОСОБА_3 і уклала його розуміючи природу правочину, права і обов`язки сторін та інші суттєві обставини.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на позовну заяву ОСОБА_9 від 20.03.2013, оскільки даний позов був предметом розгляду в іншій справі №296/2629/13-ц і суд давши оцінку всім обставинам, зазначеним в ньому, відмовив у задоволенні позову (т.1 а.с.231-241).

Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог за первісним позовом, у зв`язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Відповідачем ОСОБА_3 була подана заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності позивачем ОСОБА_1 (т.2 а.с.27-30). В зв`язку з тим, що судом було встановлено безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , суд відмовляє в задоволенні позову саме за безпідставністю вимог.

Також не підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В обґрунтування позову в частині визнання права власності на спірну квартиру та виселення відповідачів із спірного житла, ОСОБА_3 посилається на те, що відповідачі заселилися в квартиру та перешкоджають йому у користуванні нею.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 пояснив, що в спірній квартирі вже два роки ніхто не проживає, оскільки він забив вхідні двері цвяхами. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтвердили дані обставини, в зв`язку з чим відсутні підстави для захисту права позивача ОСОБА_3 обраним ним способом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.392, 203, 215, 229, 230 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 258, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Руслан Валерійович про визнання спадкового договору недійсним відмовити за безпідставністю.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кулініч Руслан Валерійович про визнання права власності на нерухоме майно та виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський