Справа № 541/2878/18
Номер провадження 2/541/328/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 березня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А..

за участю секретаря судового засідання Пащенка Є. М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального провадження

за позовом ОСОБА_1 до

Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

установив:

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог посилається на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай), розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219347, зареєстрований за № 862 від 27.01.1998 із земель колишнього КСП «Перемога».

Померлий ОСОБА_2 за життя заповіту не склав.

Позивач прийняла спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезгадану земельну частку (пай) після померлого ОСОБА_2 позивач не може, по причині відсутності правовстановлюючого документу.

ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, що розташована на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219347, зареєстрований за № 862 від 27.01.1998 із земель колишнього КСП «Перемога».

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_3, яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.9) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник Попівської сільської ради Миргородського району, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не висловила.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер 21 січня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай), розміром 2,69 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219347, зареєстрований за № 862 від 27.01.1998 із земель колишнього КСП «Перемога» (а.с.5).

Померлий ОСОБА_2 за життя заповіту не склав.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 Г із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по день смерті останнього 21 січня 2007 року (а.с.13).

В задоволенні заяви в частині встановлення факту проживання заявника однією сім'єю з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в період з 1980 року по січень 2004 року відмовлено з підстав того, що в цей період сімейнівідносини регулювались Кодексом про шлюб та сімю України, згідно з ст.6 якого визнавався тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Хоча судом і встановлено факт проживання із спадкодавцем з моменту набрання чинності Сімейного кодексу України, однак, з викладеного вище вбачається, що у позивачки виникло право на спадкування.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин, права позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту, шляхом визнання такого права.

Керуючись ст.ст.258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 2,69 умовних кадастрових гектари, без визначення меж в натурі на території Попівської сільської ради Миргородського району із земель колишнього КСП «Перемога», після смерті 21 січня 2007 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21.03.2019.

Суддя О. А. Городівський