КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/23104/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/4720/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Ткаченко І.В.

за участю:

представників третьої особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського ВалентинаСергійовича, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», про визнання протиправним та скасування рішення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва постановлену 2 січня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Шевченко Т.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С., третя особа ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 серпня 2017 року, індексний №36461440, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

У вересні 2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким реєстратором відносно нерухомого майна накладенням арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1, заборонити ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» укладення будь-яких правочинів відносно згаданої квартири.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову до винесення рішення суду по даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 2 січня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено частково.

Заборонено відчуджувати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У іншій частині відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у забезпечення позову.

Так, у апеляційній скарзі скаржник зокрема зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того вказує, що судом приймаючи оскаржувану ухвалу проігноровано заяву ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» про розгляд заяви позивача у судовому засіданні з викликом сторін тим самим суд позбавив можливості подати свої докази та заперечення на вказану заяву. Також суд не мотивував свого висновку про необхідність забезпечення позову та про те чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення по даній справі.

Представники третьої особи у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляли.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 січня 2014 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_5 укладено договір про іпотечний кредит № 77-Ф-К-ДІУ/14.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 29 січня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Укргазпромбанк» укладено іпотечний договір, за умовами якого заявник передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, що належала позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою 9 жовтня 1998 року за реєстровим № 6-3055.

В подальшому ПАТ «Укргазпромбанк» відступило право вимоги за вказаними договорами ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».

Відповідно до інформаційної довідки № 107676768 від 15 грудня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна спірна квартира належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36461440 від 3 серпня 2017 pоку, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського B.C.

Як вбачається із змісту позовних вимог позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 серпня 2017 року, індексний номер 36461440, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».

Звертаючись із заявою про забезпечення позову заявник вказує, що спірна квартира зареєстрована за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» та у неї є підстави вважати, що товариство може відчужити належну йому спірну квартиру.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим.

Пунктами 1, 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Таким чином, забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій учасників справи, які за час розгляду справи, зокрема можуть відчужити майно, а тому підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони відчужувати квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Посилання скаржника на те, що суд розглядаючи дану заяву за відсутності третьої особи порушені його права, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 1 ст.153 ЦПК України передбачає, що розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

При цьому ч.4 ст.153 ЦПК України передбачає право суду призначати розгляд заяви про забезпечення позову у судове засідання з викликом сторін, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду такої заяви.

Крім того, необхідно зауважити, що скаржник не позбавлений був можливості у суду апеляційної інстанції скористатись своїми процесуальними правами.

Посилання скаржників про те, що ОСОБА_3 вдруге звертається до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову, апеляційним судом вважається необґрунтованими, оскільки у суді апеляційної інстанції встановлено, що дійсно позивач зверталась із заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення позову проте ухвалою суду від 7 листопада 2017 року їй було відмовлено.

Проте, апеляційний суд вважає за потрібне зауважити, що позивач в силу норм цивільно - процесуального законодавства мала право для звернення із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, при цьому підставою для відмови у забезпеченні позову не може бути обставина відмови у такому забезпеченні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не підлягає задоволенню, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 2 січня 2019 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 2 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 21 березня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: