Справа № 146/957/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Томашпільська селищна рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги заявника: провстановлення факту батьківства

свідки: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

2 липня 2019 року до суду з цією заявою, посилаючись на ст. 315 ЦПК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , заінтересована особа Томашпільська селищна рада Томашпільського району, про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Бунцева Деражнянського району Хмельницької області.

Дану заяву обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 1,0992 га, яка розташована на території Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Заявник вказує, що ОСОБА_4 доводився їй батьком.

Також заявник зазначає, що 05 серпня 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, де вказав заявника як свою дочку.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 липня 2019 року відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до розгляду на 22 жовтня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 03 грудня 2019 року.

Доводи учасників процесу.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а саме - встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Буцнева Деражнянського району Хмельницької області являється її батьком.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися про те надіслали до суду заяви в яких підтверджують той факт, що ОСОБА_4 є рідним батьком ОСОБА_1 , оскільки останні три роки проживав біля неї, вона його доглядала та після його смерті - хоронила. Їм це відомо оскільки вони працювали разом з позивачем в магазині «Міні Маркет».

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, розглянувши заяви свідків та сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з свідоцтва про народження заявника відомості про батька відсутні, проте заявник записана по батькові як « ОСОБА_1 » (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 12.01.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Томашпіль, Томашпільського району Вінницької області. (а.с. 5)

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області №204 від 27.06.2019 року вказано, що дочка ОСОБА_1 проводила поховання свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб заявник 24 березня 1984 року зареєструвала шлюб, взявши після державної реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

У відповідності до п.9 вказаної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

П.15 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 народилась у 1959 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України.

Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Буднева Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до архівних документів сільської ради, що збереглися з 1961 року, був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 з сім`єю: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - дружина, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі не перебували.

Окрім того, відповідно до заповіту складеного від імені ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , остання зазначена як дочка.

Таким чином, дослідивши надані заявником докази, заяви свідків, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню, оскільки доказами підтверджено юридично значимі обставини, такі як: спільне виховання дитини; спільне утримання дитини батьками та визнання батьком дитини свого батьківства.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Буцнева Деражнянського району Хмельницької області, який проживав та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Томашпіль Вінницької області є батьком заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджений належними та допустимими доказами, показаннями свідків, даний юридичний факт має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту- факту батьківства підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-316, 319 ЦПК України, вищенаведеними нормами законодавства, ст. 53 КпШС, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Томашпільська селищна рада Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту батьківства, задовольнити повністю.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Буцнева Деражнянського району Хмельницької області, який проживав та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Томашпіль Вінницької області стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.08.2018 року органом:0532, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Томашпільська селищна рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24200, Вінницька область, Томашпільський район, смт Томашпіль, пл. Тараса Шевченка, 1.

Суддя: О. В. Пилипчук