Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1136/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Басистої Т.В.,

справа № 677/1136/19,

сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Красилівська житлово-експлуатаційна контора,

вимоги позивача - визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представники відповідача - Заярнюк А.В., Сичук О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін,

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У позовній заяві від 25.06.2019 позивач зазначив, що згідно наказу № 116-КП від 07.11.2014 працював в Красилівській ЖЕК з 07.11.2014 на посаді водія міського автобуса. Наказом № 30-КП від 30.05.2019 звільнений за угодою сторін. 06.06.2019 він написав на ім`я керівника Красилівської ЖЕК заяву про відкликання та анулювання заяви на звільнення за угодою сторін від 30.05.2019, яка начальником Красилівської ЖЕК була проігнорована. Вважає звільнення незаконним, оскільки заява на звільнення була написана під психологічним та фізичним тиском, оскільки у кабінеті начальника Красилівської ЖЕК на нього під психологічним тиском, зачинивши двері у кабінет, начальник Красилівської ЖЕК та міський голова ОСОБА_4 погрожували звільненням за порушення трудового законодавства, якщо він добровільно не напише заяву на звільнення.

Покликаючись на вищенаведене, позивач просить визнати незаконним його звільнення з посади водія автотранспортного засобу, поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У відзиві на позов представник відповідача заперечив проти його задоволення, позовні вимоги не визнав. Зазначив, що підставою для звільнення позивача була власноручно написана заява про звільнення за взаємною згодою сторін датована 30.05.2019. На виконання цієї заяви, керуючись п. 1 ст. 36 КЗпП України, начальником Красилівської ЖЕК було виданий наказ про звільнення від 30.05.2019 № 30-КП «Про звільнення ОСОБА_1 », з яким позивач погодився власноруч підписавши пункт «З наказом ознайомлений» та проставивши власною рукою дату ознайомлення «30.05.2019». Будь-якого фізичного чи психологічного тиску на позивача не чинилося. На заяву позивача від 06.06.2019 про анулювання заяви про звільнення, йому була надана аргументована відмова, згідно якої вказувалось на дотримання всіх норм чинного законодавства, в тому числі складення обхідного листа, здійснення компенсації за невикористані дні відпустки за відпрацьований період, вручення трудової книжки.

ІІ. Процесуальні дії у справі

26.06.2019 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 07.11.2014 прийнятий на посаду водія міського автобуса в Красилівську ЖЕК на підставі наказу №116-КП від 07.11.2014, що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 .

30.05.2019 позивач подав особисто начальнику Красилівської ЖЕК заяву про звільнення з займаної посади водія автотранспортного засобу за згодою сторін. Узгоджена дата звільнення у заяві зазначена не була. Дата резолюції на заяві начальника Красилівської ЖЕК відсутня.

Наказом № 30-КП від 30.05.2019 ОСОБА_1 звільнений з посади водія автотранспортного засобу Красилівської ЖЕК за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Того ж дня ОСОБА_1 було видано трудову книжку, складено обхідний лист та здійснено компенсацію за невикористані дні відпустки за відпрацьований період.

06.06.2019 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника Красилівської ЖЕК Питлика В.М. заяву про відкликання заяви про звільнення, в зв`язку з тим, що заява була написана ним під психологічним та фізичним тиском.

Оклад водія автобуса Красилівської ЖЕК станом на 30.05.2019 становив 5000 грн, а з 01.06.2019 - 7000 грн.

Дані обставини підтверджуються: наказом № 116-КП від 07.11.2014 про прийняття на роботу ОСОБА_1 водієм автотранспортного засобу в Красилівську ЖЕК; трудовою книжкою НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; заявою ОСОБА_1 про звільнення з роботи від 30.05.2019; наказом № 30-КП від 30.05.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади водія; заявою ОСОБА_1 від 06.06.2019 про скасування його заяви про звільнення від 30.05.2019; довідкою про доходи ОСОБА_1 від 06.11.2019 виданою Красилівською ЖЕК; довідкою Красилівської ЖЕК № 449 від 07.11.2019.

ІV. Оцінка суду

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За приписами статті 51 КЗпП України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Суд зазначає, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Наведені норми КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору.

З урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 8 Постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», визначено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення трудового договору та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за згодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстав для висновку про наявність наміру працівника звільнитись саме за угодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за угодою сторін.

Аналізуючи дефініцію «угода сторін» в контексті припинення трудового договору, суд зазначає, що відповідна угода тлумачиться як вільне волевиявлення обох сторін, за наявністю якого роботодавцем та найманим працівником досягається спільна згода на припинення трудових відносин у визначений строк.

Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.

Таким чином, визначення дати звільнення є обов`язковою умовою досягнення взаємної домовленості з роботодавцем, оскільки при наявності лише заяви про звільнення за угодою сторін та у випадку недосягнення взаємної домовленості щодо дати звільнення, працівник підлягає звільненню на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України (за власним бажанням).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є, по-перше, самостійне волевиявлення працівника про припинення трудового договору, та, по-друге, узгодження сторонами підстав та строку припинення договору.

Дослідивши наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_1 про звільнення його за угодою сторін, суд встановив, що вказана заява не містить вказівки на дату звільнення позивача, ні дати резолюції начальника Красилівської ЖЕК.

Отже, вказана заява не може свідчити про досягнення між працівником та роботодавцем взаємної згоди по всім істотним питанням звільнення, оскільки дата, з якої працівник має бути звільнений є суттєвим та обов`язковим елементом такої угоди сторін, в той час як жодний реквізит зазначеної заяви не надає змоги це встановити.

Будь-які докази на підтвердження прагнення позивача бути звільненим саме 30.05.2019 в матеріалах справи відсутні, що свідчить про недосягнення сторонами згоди за такою істотною умовою звільнення за згодою сторін як дата припинення трудового договору.

Суд не приймає до уваги і доводи представника відповідача про те, що датою звільнення слід вважати дату підписання позивачем заяви про звільнення, оскільки наведені твердження відповідача самі по собі свідчать про відсутність конкретної угоди між працівником та роботодавцем з цього питання, оскільки визначення дати звільнення трактувалося роботодавцем самостійно на власний розсуд, що суперечить розумінню звільнення за угодою сторін згідно чинного законодавства.

У постанові від 26.10.2016 по справі № 6-1269 цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за угодою сторін, суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою та чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення.

З наявних матеріалів справи, в тому числі і заперечень та пояснень представника відповідача, неможливо встановити дату та спосіб досягнення між позивачем та суб`єктом призначення взаємної домовленості про звільнення в певний строк.

У свою чергу, позивач стверджує, що з його сторони було відсутнє дійсне волевиявлення на припинення трудових відносин з Красилівською ЖЕК та звільнення з посади водія. Крім того, домовленості щодо його звільнення з займаної посади з 30.05.2019 за угодою сторін також не існувало.

Наведені обставини підтверджуються, зокрема, заявою позивача від 06.06.2019 в якій позивач фактично не підтримує заяву про звільнення за згодою сторін, яка була написана під тиском.

Отже, встановлені у ході судового розгляду обставини, свідчать про відсутність між позивачем та роботодавцем - Красилівською ЖЕК взаємної домовленості щодо його звільнення на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України та відсутність у відповідача правових підстав для звільнення позивача за угодою сторін.

При цьому, суд зауважує, що в Рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, які були детально досліджені судом, неможливо встановити підстав для звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконним звільнення позивача на підставі наказу № 30-КП від 30.05.2019 за угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено з посади водія Красилівської ЖЕК, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Належних, допустимих та достатніх доказів того, що начальник Красилівської ЖЕК фізично чинив тиск на позивача, оскільки не випускав останнього із свого кабінету та чинив психологічний тиск, погрожуючи звільнити позивача за порушення трудової дисципліни за умови якщо той не подасть заяву про звільнення з роботи, позивачем суду надано не було.

Посилання позивача на відеозапис, як на доказ фізичного та психологічного тиску з боку керівника Красилівської ЖЕК, є безпідставними, оскільки наданий позивачем суду відеозапис не містить відомостей про вчинення керівникам вказаних дій.

Окрім того, позовні вимоги також мотивовані тим, що заяву про своє звільнення позивач написав під психологічним тиском працівників Красилівської міської ради - голови ОСОБА_4, її заступника - ОСОБА_9, начальника відділу ОСОБА_10.

В обґрунтування доводів про те, що позивача примусили написати заяву про звільнення під психологічним та фізичним тиском на нього, ОСОБА_1 посилався на відеозапис, згідно якого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в кабінеті начальника Красилівсьбкої ЖЕК 30.05.2019 примушували позивача написати заяву на звільнення не випускаючи його з кабінету та погрожуючи звільненням за порушення трудової дисципліни.

Проте, на переконання суду, вказані доводи не підтверджують примусу з боку керівництва Красилівської ЖЕК до написання позивачем заяви про звільнення за згодою сторін, а тому доводи позивача в цій частині визнаються судом необґрунтованими.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Пункт 32 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», визначено, що оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяця роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата.

Вимушений прогул позивача становить 180 дні (з 31.05.2019 по 26.11.2019)

Згідно наданої довідки середньоденна заробітна плата позивача складала за березень 2019 - 15457 грн, за квітень 2019 - 8459 грн 88 коп.. Отже, одноденний заробіток позивача становить 392 грн 08 коп..

Таким чином заробіток позивача за 31.05.2019 становить 392 грн 08 коп..

Оклад водія автобуса Красилівської ЖЕК з 01.06.2019 становить 7000 грн.

Коефіцієнт коригування знаходимо, поділивши оклад, установлений після підвищення на оклад, який був до підвищення: 7000 грн : 5000 грн = 1,4.

Отже, 392,08 х 1,4 = 548,91 грн (одноденний заробіток позивача після 01.06.2019).

179 днів (з 01.06.2019 по 26.11.2019) х 548,91 грн (одноденний заробіток) = 98254,89 гривень.

98254,89 (179 днів) + 392,08 (1 день - 31.05.2019) = 98646,97 грн середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу (180 днів).

Оскільки позивачу була виплачена компенсація за невикористану відпустку в травні в сумі 6035,54 грн, вказана сума підлягає відрахуванню від суми 98646,97 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу в сумі 92611,43 грн без урахування відповідних зборів та платежів (98646,97 - 6035,54).

При винесенні рішення, суд керується ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, щодо розгляду судом справ в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, а позивач був звільнений від сплати судового збору, тому суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 36, 235 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортного засобу, згідно наказу № 30-КП від 30.05.2019.

Поновити ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортного засобу Красилівської житлово-експлуатаційної контори.

Стягнути з Красилівської житлово-експлуатаційної контори на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 92611 гривень 43 копійок без урахування відповідних зборів та обов`язкових платежів.

Стягнути з Красилівської житлово-експлуатаційної контори на користь держави судовий збір в сумі 1536 гривень 80 копійок.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Красилівська житлово-експлуатаційна контора, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Щаслива, 9, .

Повний текст рішення складено 02.12.2019.

Суддя Р. В. Вознюк