ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 439/1484/17
Провадження № 22-ц/4820/2144/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №439/1484/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року (суддя Ніколова С.В.) про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянтка вказує, що про факт і причину відсутності в судових засіданнях, призначених на 23 вересня та 21 жовтня 2019 року її представник неодноразово повідомляв суд у телефонному режимі, відтак на її думку у суду були відсутні підстави для залишення її позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Крім того, вона фізично не могла передати повідомлення про відсутність на судовому засіданні 21 жовтня 2019 року, оскільки перебувала на відпочинку у Єгипті та повернулась лише 20 жовтня, а її представник, перебуваючи у період з 18 по 21 жовтня в Івано-Франківській області, не міг надіслати повідомлення суду інакше як телефонограмою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції, а наведені в скарзі аргументи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права вважає безпідставними, оскільки такі зводяться до незгоди апелянта із прийнятим процесуальним рішенням суду.

Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній наведених.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не з`явились, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Так, при залишенні позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач та її представник повторно не з`явилися в судове засідання та не повідомили про причини неявки. І їх неявка перешкоджає розгляду справи.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Встановлено, що зазначена цивільна справа перебувала у провадженні Волочиського районного суду Хмельницької області з 21 травня 2018 року.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання у справі призначалися на 23 вересня та на 21 жовтня 2019 року. Учасники справи у встановленому законом порядку повідомлялися про розгляд справи.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 про судові засідання, що призначені на 23.09.2019 року та на 21.10.2019 року повідомлялися належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток (т. 2 а.с. 42 - 43, 59). Як слідує із апеляційної скарги, зазначена обставина визнається апелянткою та підтверджена її представником в суді апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 відповідно до вимог ЦПК України були належним чином повідомлені про розгляд справи і повторно не з`явилися у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, що з урахуванням розумних строків розгляду справи дало підстави суду першої інстанції залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже апелянтом не надано доказів на підтвердження повідомлення її представником Волочиський районний суд про причини їхньої неявки в судове засіданні на 23 вересня та 21 жовтня 2019 року, а лише посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомив суд за номером (03845)42068 та мав розмову з особою чоловічої статті не є беззаперечним доказом дійсності такого повідомлення. І заяви ОСОБА_4 від 23.09.2019 року та 21.10.2019 року не є належними доказами на підтвердження повідомлення суду про причини неявки позивача, адже такі заяви до Волочиського районного суду останньою направлені не були.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи (т. 1 а.с. 80, 218 - 219, 222 - 223) представник позивача повідомляв суд про неможливість явки до суду на інші судові засіданні саме шляхом направлення відповідних заяв на електронну пошту Волочиського районного суду, які були прийняті і зареєстровані в діловодстві суду та передані судді і приєднані до матеріалів справи.

Посилання апелянта на неможливість направлення саме нею заяви про причини неявки на судове засідання 21.10.2019 року з підстав її перебування за межами України судовою колегією не приймається до уваги, адже ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що з 12 жовтня по 19 жовтня 2019 року перебувала на відпочинку та повернулася додому 20 жовтня. А отже і 20 жовтня 2019 року мала фізичну можливість направити до суду відповідну заяву.

Доводи апеляції про те, що представник ОСОБА_1 з 18 жовтня по 21 жовтня 2019 року не мав можливості надіслати суду повідомлення не інакше як телефонограмою є недоведеними, адже надані до апеляції квитки на проїзд не підтверджують факт постійного перебування ОСОБА_3 в гірській місцевості та факт неможливості направлення до суду повідомлення про причини неявки в судове засідання.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу та є його ініціатором, зобов`язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини суд підставно подвійну неявку позивача та її представника розцінив як втрату зацікавленості в розгляді позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про надто судове тлумачення судом першої інстанції процесуальної норми, що стала підставою для залишення позову без розгляду.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк