Справа №305/1844/18
Провадження по справі №2/305/102/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря с/з ОСОБА_1

з участю: позивачки - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської РДА, м.Рахів, вул.Миру №1, Закарпатської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_4, позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2014 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2016 шлюб між сторонами розірвано. З початку 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. 28 березня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7. Після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4 останній не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків передбачених законом та моральним засадам суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і навчання. Дитина не впізнає відповідача як батька та не має до нього родинних почуттів.

Зважаючи на викладене позивачка у позові просила суд винести рішення, яким позбавити громадянина ОСОБА_4 батьківських прав щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Покликаючись на доводи наведені у позовній заяві просять такі задовольнити. Окрім того, показали суду, що відповідач останній раз бачив сина, коли йому було 5 місяців. Син ОСОБА_8 відповідача як батька взагалі не впізнає, а вважає що його батьком є теперішній чоловік позивачки ОСОБА_7. Вже тривалий час ОСОБА_4 сина взагалі не відвідує, не цікавиться його вихованням, за останні три роки жодного разу сина не відвідував.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_9, показав суду, що дійсно, після того як сину виповнилось 5 місяців, він його не бачив та жодного разу не відвідував. Причиною того, що він не відвідував сина була поведінка колишньої дружини, яка разом з дитиною переїхала на постійне проживання в інший населений пункт. Окрім того, коли він намагався з'ясувати цю обставину по телефону, її теперішнній чоловік переконливо попросив не турбувати їх та нівіть пригрозивєйомц. Зі слів позивачки йому відомо, що ОСОБА_6 вважає та називає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Лише з тих міркувань, з метою не нашкодити психіці дитини, вирішення вказаного позову залишає на розсуд суду.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Рахівської райдержадміністрації - ОСОБА_5, яка діє згідно довіреності №01.3-18/21 від 10.01.2019, в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА щодо недоцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_6.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2014 року, який між ними було зареєстровано у виконавчому комітеті Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, за актовим записом №36.

За час спільного проживання, у сторін народився син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФМ №329227 від 27 жовтня 2015 року, відповідач - ОСОБА_6, є його батьком.

28 березня 2018 року, позивачка ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, який між ними було зареєстровано у виконавчому комітеті Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, за актовим записом №12, після розірвання шлюбу обом з подружжя присвоєно прізвище - ОСОБА_7.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, жодної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_8 не надає, не цікавиться ним та вже тривалий час не займається його вихованням.

Відповідно до довідок Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №897 та №896 від 26 вересня 2018 неповнолітній ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з матір'ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Окрім того, зі слів самої позивачки встановлено, що вона самостійно виховує та утримує свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 вже тривалий час, а саме з моменту досягненням сином п'ятимісячного віку. З того часу відповідач ОСОБА_4 жодної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його вихованням. З показів сторін встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 взагалі не впізнає свого біологічного батька, а вважає своїм батьком ОСОБА_7, який на даний час є чоловіком його матері, а до відповідача не має жодних родинних почуттів.

У відповідності до ст. 164 СК України в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їх прав і не звільняє від виконання обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із досліджених матеріалів справи та показів сторін, достовірно встановлено, що відповідач, ОСОБА_4, як батько неповнолітнього сина: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, що необхідно для його нормального самоусвідомлення, не надає синові доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає допомоги на його матеріальне утримання. Дане свідчить про те, що ОСОБА_4, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки останній душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідач має реальну можливість допомагати сину, утримувати та належним чином виховувати його, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, інвалідом не являється.

Орган опіки та піклування Рахівської РДА надав висновок №01.3-18/201 від 19.03.2019 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_6. Свою позицію мотивують тим, що працівниками служби у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 б/н, та встановлено, що неповнолітній син сторін, ОСОБА_6, проживає разом з матір'ю, в добрих житлово-побутових умовах, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Однак, у вказаному висновку орган опіки та піклування Рахівської РДА не навів вагомих аргументів, чому ними надано такий висновок, а саме не наведено жодних причин, чому вони заперечують проти позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина.

Організація Обєднаних Націй у Всесвітній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливий захист, турботу і допомогу.

Зокрема, Закон «Про охорону дитинства», визначає піклування про дітей «як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини».

Саме сімя є первинним та основним виховним середовищем дитини, де формується система цінностей та норм поведінки, де дитина вчиться бути відповідальною особистістю та громадянином.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає в сім'ї своєї матері разом з її теперішнім чоловіком ОСОБА_7, приблизно з 5-ти місячного віку вважає його своїм батьком, та відчуває себе в даній сім'ї повноцінним членом родини, виховується в ній в дусі поваги та любові. Із своїм біологічним батьком, ОСОБА_4 з вказаного віку і до даного часу не зусттрічався. Відповідач не довів суду належними доказами фактів перешкоджання йому позивачкою у побаченнях з дитиною. До жодних органів з вказаного приводу відповідач не звертався. Зважаючи на викладене, враховуючи моральний та сімейний стан дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ч.6 ст. 164 СК України, вказане рішення суду, після набрання ним законної сили слід надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

У позовній заяві позивачка судові витрати по справі залишила за собою, тому такі слід віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав щодо його неповнолітньогго сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25 березня 2019 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.