Провадження № 4-с/761/215/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Ганущака А.М.

скаржника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 3», -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Микитин Оксани Степанівни, згідно з якою просив: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин Оксани Степанівни, які полягають у неповідомленні його про відкриття виконавчого провадження вП № 55320627 рекомендованим листом; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин Оксани Степанівни про оголошення в розшук належного йому автомобіля Мазда СХ9, державний номерний знак НОМЕР_1 , та скасувати постанову ВП № 55320627 від 08.08.2018 року про оголошення в розшук автомобіля марки Мазда СХ 9, державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин Оксани Степанівни про звернення стягнення на його пенсію та скасувати постанову ВП № 55320627 від 17.09.2018 року про звернення стягнення на його пенсію; визнати неправомірними дії щодо умисного порушення прав ОСОБА_1 згідно Закону України «Про виконавче провадження»; визнати порушення старшим державним виконавцем Микитин О.С. ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неспівмірності заходів заходу примусового виконання рішення - тобто арешту його автомобіля Мазда СХ9, державний номерний знак НОМЕР_1 , при стягненні виконавчого збору у сумі 552,42 грн. та витрат у сумі 233,64 грн., а всього борг у сумі 786,06 грн. згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.09.2018 року, ВП № 55320627.

Скаргу обгрунтовано тим, що з постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин О.С. від 06.08.2018 року про арешт належного ОСОБА_1 транспортного засобу Мазда СХ9, державний номерний знак НОМЕР_1 , заявник дізнався про наявність виконавчого провадження № 55320627 про стягнення з нього на користь ТОВ «Рада-3» коштів у розмірі 5 524,16 грн.

У зв`язку з цим, а також враховуючи відсутність у вищевказаній постанові відповідних банківських реквізитів, на які б було можливо перерахувати суму боргу, 22.08.2018 року заявник сплатив всю суму заборгованості безпосередньо ТОВ «Рада 3» на поточний рахунок останнього.

При цьому, після сплати коштів на рахунок стягувачу заявником було надано до канцелярії відділу ДВС Шевченківського району у м. Києві квитанцію банку про оплату та лист від стягувача ТОВ «Рада-3» про повне погашення заборгованості від 28.08.2018 року.

Разом з тим, заявник зазначає, що всупереч вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не винесла постанов про закінчення виконавчого провадження та скасування арешту його майна, а винесла постанову про стягнення з його пенсії начебто залишку боргу, виконавчого збору та витрат з виконавчого провадження.

В свою чергу, заявник вважає, що вказана постанова грубо порушує його права, адже при її винесенні державним виконавцем було порушено вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішення.

Крім того, заявник вказує, що ненадсилання йому постанови про відкриття виконавчого провадження обумовило безпідставний арешт його майна та оголошення його автомобіля у розшук.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що при вчиненні виконавчих дій державний виконавець порушив порядок звернення стягнення на кошти та інше та майно боржника. Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, яку просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 25.10.2018 року скаргу було призначено до судового розгляду.

21.12.2018 року до суду надійшли пояснення державного виконавця, в яких він, посилаючись на дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 55320627, просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, а її розгляд проводити за його відсутністю.

06.03.2019 року до суду надійшли пояснення державного виконавця, в яких він зазначив, що у зв`язку із скасуванням Верховним Судом рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рада 3» боргу, ним було винесено постанови про зняття арешту з майна боржника а про припинення розшуку майна боржника, а також про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою від 26.03.2019 року провадження у цивільній справі за вказаною скаргою було закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду.

01.11.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про доповнення до скарги.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.11.2019 року, вказану заяву було повернуто заявнику з урахуванням ч. 4 ст.49 ЦПК України через одночасну зміну ним предмету та підстав скарги.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, як вже зазначалося вище, у своїх поясненнях щодо скарги державний виконавець просив її розгляд проводити за його відсутністю.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.12.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. було відкрито виконавче провадження № 55320627 з примусового виконання виконавчого листа № 761/16172/15-ц, виданого 16.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення від 11.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рада 3» боргу у сумі 5 524,16 грн.

Постановами старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. від 11.05.2018 року та від 06.08.2018 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , та, відповідно, оголошено в розшук належний ОСОБА_1 транспортний засіб марки MAZDA, модель СХ-9, тип кузова універсал - В, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. від 17.09.2018 року було звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1 , а саме: вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у Центральному об`єднаному управлінні ПФУ у м. Києві виконавчого збору у сумі 552,42 грн. та витрат у сумі 223,64 грн.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на одну із підстав для її задоволення, вказував, що ненадсилання йому постанови про відкриття виконавчого провадження обумовило безпідставний арешт його майна та оголошення його автомобіля у розшук.

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, на час відкриття провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Однак, будь-яких доказів стосовно того, що державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження було дотримано вищенаведених вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в частині надсилання постанови про відкриття провадження на адресу боржника рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Посилання державного виконавця на те, що лист, який було направлено заявнику з постановою про відкриття виконавчого провадження, повернувся на адресу відділу без вручення за закінченням терміну зберігання та за номером поштового відправлення 835, судом оцінюються критично, адже доказів, які б підтверджували, що саме за вказаним номером поштового відправлення була надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець суду не наддв, як і відсутні в матеріалах справи підтвердження про взагалі направлення вказаної постанови про відкриття провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як передбачено вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин Оксани Степанівни, які полягають у неповідомленні ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 55320627 рекомендованим листом, так і про винесення постанови щодо арешту та оголошення в розшук належного останньому автомобіля, що, в даному випадку, було вчинено нею передчасно, є неправомірними.

Також, як встановлено в судовому засіданні, 22.08.2018 року заявник сплатив всю суму заборгованості безпосередньо ТОВ «Рада 3» на поточний рахунок останнього, про що свідчать відповідна квитанція банку та лист стягувача ТОВ «Рада-3» від 28.08.2018 року про повне погашення боргу.

Водночас, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що після відповідного звернення заявника до ДВС з доказами погашення боргу, арешт, накладений на майно боржника, знято не було.

Натомість, як вже зазначалося вище, постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. від 17.09.2018 року було звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1 , а саме: вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у Центральному об`єднаному управлінні ПФУ у м. Києві виконавчого збору у сумі 552,42 грн. та витрат у сумі 223,64 грн.

В свою чергу, згідно положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як передбачено ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче проваження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При цьому, згідно ст.52 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для застосування вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Однак, незважаючи на вищенаведені вимоги законодавства, а також встановлені в судовому засіданні обставини, державним виконавцем було винесено постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошено його в розшук, чим, як наслідок, порушено черговість звернення стягнення, передбачену вимогами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Отже, враховуючи сплату боржником суми боргу за виконавчим листом ще 22.08.2018 року, а також вартість виконавчого збору та витрат, продовження дії арешту автомобіля останнього при стягнення стягненні виконавчого збору і витрат є неспівмірними.

Крім того, оскільки про наявність виконавчого провадження заявник дізнався лише 17.08.2018 року та 22.08.2018 року погасив суму боргу, дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на пенсію при одночасній дії постанови про арешт майна боржника є неправомірними.

За вказаних обставин, вимоги скарги як в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Микитин Оксани Степанівни про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , так і щодо визнання порушень старшим державним виконавцем Микитин О.С. ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неспівмірності заходів заходу примусового виконання рішення - тобто арешту автомобіля Мазда СХ9, державний номерний знак НОМЕР_1 , при стягненні виконавчого збору у сумі 552,42 грн. та витрат у сумі 233,64 грн., а всього боргу у сумі 786,06 грн. згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.09.2018 року, ВП № 55320627, підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо вимог заявника про скасування постанов державного виконавця про оголошення майна боржника в розшук та про звернення стягнення на пенсію, слід зазначити наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рада 3» боргу.

У зв`язку з зазначеним, 14.01.2019 року державним виконавцем було винесено постанови про зняття арешту з майна боржника та про припинення розшуку майна боржника, а 24.01.2019 року - постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, платіжним дорученням від 27.03.2019 року стягнуті з ОСОБА_1 сума виконавчого збору та витрат були перераховані до ГУ ПФУ для повернення ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи те, що порушення, з приводу яких заявник звернувся до суду з зазначеною скаргою, на теперішній час усунуті безпосередньо державним виконавцем до ухвалення по цій справі судового рішення, внаслідок чого права і свободи заявника оскаржуваними постановами вже не порушуються та не підлягають поновленню у судовому порядку, суд вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанов про оголошення майна боржника в розшук та про звернення стягнення на пенсію слід відмовити.

Також, суд не вбачає підстав й для задоволення скарги в частині неправомірними дій щодо умисного порушення прав ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про виконавче провадження», адже, всупереч положень ст.ст. 77, 81 ЦПК України, заявником не додано до скарги доказів наявності у державного виконавця відповідного умислу при вчиненні ним оскаржуваних виконавчих дій.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче проваження», ст.ст. 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 3» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни які полягають у неповідомленні ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП №55320627 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни щодо ухвалення постанови від 06.08.2018 про оголошення в розшук належного скаржнику автомобіля Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_1 у виконавчому провадженні ВП №55320627.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни щодо ухвалення постанови від 17.09.2018 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №55320627.

Визнати порушення старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксаною Степанівною щодо співмірності заходів примусового виконання рішення суду - арешту автомобіля Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_1 при стягненні виконавчого збору у сумі 552,42 грн. та витрат у сумі 233,64 грн., всього боргу у сумі 786,00 грн. при ухваленні постанови про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 від 17.09.2018 у виконавчому провадженні ВП №55320627.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст складено 12.11.2019.

Суддя :