Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 212/392/17-ц

провадження № 61-4299св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - державне підприємство «Криворізька теплоцентраль»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Зіміна М. В. від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П., від 13 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (далі - ДП «Криворізька теплоцентраль») про скасування наказу про звільнення.

Позовна заява мотивована тим, що наказами Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року на нього було покладено виконання обов'язків генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», а наказом від 31 жовтня 2016 року - директора ДП «Криворізька теплоцентраль» до підведення підсумків конкурсного відбору керівника ДП «Криворізька теплоцентраль» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем. Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 січня 2017 року № 8-к його було звільнено з роботи на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України.

Вказував на те, що наказ про його звільнення не має юридичної сили та підлягає скасуванню через відсутність у ньому підпису керівника підприємства, неузгодження із усіма структурними підрозділами, на час його складання не було внесено зміни до штатного розкладу та в день звільнення йому не було вручено цей наказ. Крім того, у порушення вимог частини другої статті 40 КЗпП України, відповідач, звільняючи його на підставі за пункту 6 статті 40 КЗпП України, не запропонував йому іншої роботи.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_4 просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 січня 2017 року № 8-к, визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці за № 59 про його звільнення з посади виконуючого обов'язки директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що позивач не довів своїх позовних вимог. При цьому судом зазначено, що позивач, пред'являючи позовні вимоги про скасування наказу про його звільнення, не порушував питання про скасування наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року про його увільнення від виконання обов'язків директора, на підставі якого був виданий оспорюваний позивачем наказ, а також не порушував питання про поновлення його на роботі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, оскільки позивач не довів, що його звільнення відбулось з порушенням трудового законодавства, зокрема, що відповідачем порушено вимоги частини другої статті 40 КЗпП України, а також те, що оспорюваний наказ не був підписаний керівником відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, що подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, не врахували, що станом на 18 січня 2017 року, коли він ознайомився з оспорюваним наказом, отримав його копію та оригінал трудової книжки, наказ не був підписаний керівником, його підписання відбулось пізніше, ніж 18 січня 2017 року. При цьому, його звільнення відбулось з порушенням положень частини другої статті 40 КЗпП України, оскільки йому не було запропоновано іншу роботу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2018 року ДП «Криворізька теплоцентраль» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Відповідач вказував на те, що позивача звільнено з роботи на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України на підставі наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року, який виданий на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2016 року, а саме у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Також вказував на те, що відповідач не мав можливості запропонувати позивачу переведення на аналогічну посаду, враховуючи фах та освіту позивача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, що переглядається, установлено, що наказом Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року № 1862 ОСОБА_4 поновлено на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з 12 квітня 2016 року на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2016 року, звільнено з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» ОСОБА_5, покладено на ОСОБА_4 виконання обов'язків генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу до призначення генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль».

Наказом Фонду державного майна України від 31 жовтня 2016 року № 1980 припинено повноваження виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» ОСОБА_4 з дати прийняття цього наказу; покладено на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу до підведення підсумків конкурсного відбору керівника ДП «Криворізька теплоцентраль» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем.

Наказом Фонду державного майна України від 12 грудня 2016 року № 2226 прийнято рішення про припинення ДП «Криворізька теплоцентраль» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6346/16-ц, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року № 1862 «Про виконання рішення суду» в частині пункту 1, відповідно до якого ОСОБА_5 звільнено з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу. Визнано протиправним та скасовано наказ ДП «Криворізька теплоцентраль» від 17 жовтня 2016 року № 214-к про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_5 Поновлено ОСОБА_5 на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль».

На підставі цього судового рішення та постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 грудня 2016 року ВП № 53177782 про його виконання, наказом Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336 увільнено ОСОБА_4 від виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису. Пунктом 2 цього наказу було поновлено ОСОБА_5 на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з моменту державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису.

Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 січня 2017 року № 8-к ОСОБА_4 звільнено з посади виконуючого обов'язки директора на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який виконував цю роботу на підставі наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2016 року.

На підставі наказу від 16 січня 2017 року № 8-к, наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336 внесено запис № 59 до трудової книжки ОСОБА_4 про його звільнення на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України.

Згідно з актом від 16 січня 2017 року позивач відмовився від ознайомлення з наказом про його звільнення та ознайомився з ним 18 січня 2017 року.

Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 січня 2017 року № 20 було внесено зміни до штатного розкладу підприємства, а саме було виведено посаду директора та введено посаду генеральний директор.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Згідно з пунктом 6 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

У справі, що переглядається, установлено, що позивач був звільнений з роботи у зв'язку з поновленням на підставі судового рішення на посаді генерального директора ОСОБА_5, яка раніше виконувала цю роботу.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, на виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, був виданий наказ Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336.

При цьому слід зазначити, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336 про увільнення ОСОБА_4 від виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису (а. с. 163-164).

Отже, видаючи оспорюваний наказ, відповідач, враховуючи те, що згідно з наказом Фонду державного майна України від 31 жовтня 2016 року № 1980 на позивача покладено лише виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль», іншої роботи позивач на підприємстві не виконував, іншої посади не обіймав, на виконання судового рішення та наказу Фонду державного майна України від 29 грудня 2016 року № 2336 про увільнення ОСОБА_4 від виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису, правомірно видав наказ від 16 січня 2017 року № 8-к про звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо порушення відповідачем вимог частини другої статті 40 КЗпП України, колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі штатним розписом ДП «Криворізька теплоцентраль» станом на 16 січня 2017 року у відповідача на час звільнення позивача були відсутні вакантні посади, на які його можливо було б перевести за його згодою (а. с. 108).

Отже, колегія суддів вважає, що у зв'язку із відсутністю вакантних посад на підприємстві відповідач не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, а тому не допустив порушень вимог частини другої статті 40 КЗпП України.

Крім того, згідно з наказом Фонду державного майна України від 31 жовтня 2016 року № 1980 на позивача покладено лише виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль», іншої роботи позивач на підприємстві не виконував, іншої посади не обіймав.

З огляду на це, безпідставними є доводи позивача про те, що відповідач порушив вимоги частини другої статті 40 КЗпП України, а саме не запропонував йому іншу роботу. При цьому позивач не зазначив, які саме вакантні посади відповідач мав йому запропонувати.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_4 про те, що оспорюваний наказ від 16 січня 2017 року не був підписаний керівником відповідача на час його ознайомлення з ним, а саме станом на 18 січня 2017 року, оскільки спростовуються матеріалами справи, які містять оспорюваний наказ, який підписаний керівником відповідача (а. с. 58).

Установивши зазначені обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконними та скасування наказу ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 січня 2017 року № 8-к та запису у трудовій книжці за № 59 про звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк