КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка, станом на 28 листопада 2018 року, складає 64 080,18 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26 689,60 грн., 15 605,74 грн. - проценти, заборгованість по пені - 18 257,21 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 3 027,63 грн. ( процентна складова ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 січня 2015 року між сторонами у справі був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, що складає між нею та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 689,60 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 січня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача лише суми по тілу кредиту у розмірі 26 689,60 грн., та відмови у вимогах щодо стягнення процентів, пені та штрафів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року в частині незадоволених вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 22 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву ( а.с. 9 ).

Ця заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, із якими вона ознайомлена, як зазначено у заяві, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).

Заборгованість відповідача за кредитом, як зазначає позивач, станом на 28 листопада 2018 року, складає 64 080,18 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26 689,60 грн., 15 605,74 грн. - проценти, заборгованість по пені - 18 257,21 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 3 027,63 грн. ( процентна складова ) ( а.с. 6, 7-8 ).

При цьому, 19 грудня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 3-5 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.

Також, суду надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами ( а.с. 82-85 ).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково з посиланням на часткову обґрунтованість позовних вимог ( а.с. 96-101 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 689,60 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті позову відмовлено ( там же ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд другої інстанції погоджуюється із висновками місцевого суду і вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно встановив, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 січня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети.

А відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, ст.ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність стягнення лише суми по тілу кредиту у розмірі 26 689,60 грн. та відмови у задоволенні вимог щодо стягнення процентів, пені та штрафів.

Окрім цього, зазначений висновок повністю узгоджується з викладеними висновками в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

А тому, доводи Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 526, 599, 1048, 1054 ЦК України, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що місцевий суд, встановивши надання банком відповідачу кредиту, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, дане рішення призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, наносить шкоду усім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ( а.с. 121-123 ), зокрема, про те, що кредитні договори укладаються в письмовій формі, позивачем було проігноровано дані вимоги, позивач юридична особа і зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, спростовують зазначені доводи апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд відповідно до ст. 127 ЦПК України вважає за необхідне частково задовольнити подане клопотання про прийняття відзиву та продовжити строк для його ( відзиву ) подачі, що встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року ( а.с. 116-117 ), оскільки вона ( відповідач ) не мала можливості своєчасно його подати ( а.с. 120 ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5,10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко