Житомирський апеляційний суд
Справа №294/376/16-ц Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №294/376/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на заочне рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Мандро О.В. у м. Чуднові,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 102 000 грн.; трактор Т-40 АМ, 1976 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 67 600 грн.; мотоцикл МТ-12 «Днепр», 1977 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 6 600 грн.; автомобіль ВАЗ 2108, 1986 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 18 800 грн.; поділити спільне майно подружжя, визнавши по Ѕ частині за кожним із них право власності на вищевказаний житловий будинок, та залишити нерухоме майно у спільній частковій власності сторін; визнати за нею право власності на трактор, а за ОСОБА_2 - право власності на мотоцикл та автомобіль ВАЗ 2108 (а.с.2-3). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 23 березня 2015 року. За період шлюбу за спільні кошти вони набули житловий будинок, автомобіль, трактор і мотоцикл. Домовленості щодо визначення часток у спільному майні подружжя в разі його поділу немає, а шлюбний договір не укладався. Згідно з висновком оцінювача вартість спільного майна становить 194 400 грн., а тому вартість частки кожного складає 97 200 грн. Вважає, що житловий будинок підлягає поділу в рівних частках. Автомобіль та мотоцикл наразі перебуває у відповідача, а трактор - у неї, а тому вважає за доцільне саме у такий спосіб вирішити спір.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (а.с.53-55). Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя: квартиру АДРЕСА_2 , машинку «Пилорама» вартістю 10 000 грн., токарний станок вартістю 1 000 грн., ноутбук «Дел» вартістю 5 000 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2 000 грн. і пральну машину марки «Самсунг» вартістю 5 000 грн. Поділити вищевказане майно в такий спосіб: визнати за ним право власності на квартиру, а інше нерухоме майно залишити на праві власності за ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу він із колишньою дружиною не можуть дійти згоди щодо поділу спільно нажитого майна (а.с.55).

Ухвалою Чуднівського районного суду від 22 грудня 2016 року позови сторін про поділ майна подружжя об`єднані в одне провадження (а.с.61).

Ухвалою Чуднівського районного суду від 18 липня 2019 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишена без розгляду (а.с.144).

Заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо житлового будинку, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині позову ОСОБА_1 нове судове рішення, яким визнати за сторонами право власності по Ѕ частині за кожним на житловий будинок. Зазначає, що у ОСОБА_1 є оригінал правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, а саме: договору купівлі-продажу. Інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв інший адвокат, яка запевнила, що такі документи подавати до суду необхідності немає. Вважає, що у задоволенні вимоги щодо будинку відмовлено через одержання ОСОБА_1 неналежної правової допомоги. При розгляді апеляційної скарги наголошує на необхідності дослідження договору купівлі-продажу спірного житлового будинку та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, змістом яких доводиться, що спірний житловий будинок придбаний сторонами у період шлюбу за спільні кошти.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга в оскарженій частині підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи із засад диспозитивності колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо решти майна, а саме: щодо автомобіля, мотоцикла та трактора.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала правовстановлюючих документів на підтвердження права власності сторін на спірне майно, яке підлягає поділу, оскільки довідка сільської ради про те, що головою домогосподарства житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 не є належним доказом, який може підтвердити право власності. Отже, суд першої інстанції був позбавлений можливості задовольнити вимоги щодо спірного житлового будинку.

Із наданого в суді апеляційної інстанції примірника договору купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений уповноваженою особою виконкому Рачківської сільської ради, вбачається, що 27 лютого 1989 року ОСОБА_5 (продавець) продав, а ОСОБА_2 (покупець) купив житловий будинок із прилеглими до нього льохом та криницею у с. Рачки Чуднівського району Житомирської області (а.с.167-168).

У пункті 2 вищевказаного договору купівлі-продажу прописано, що продаж вчинено за 1 400 крб., які продавець одержав від покупця ОСОБА_2 повністю при підписанні даного договору.

На договорі міститься напис, який вчинений уповноваженою особою виконкому відповідної ради про те, що даний договір підписано у її присутності, вона особи сторін установила, їх дієздатність та належність продавцю житлового будинку перевірила. Договір зареєстровано у виконавчому комітеті Рачківської сільської ради в реєстрі за №7.

Одночасно із цим, на договорі є штемпель про те, що адреса місцезнаходження житлового будинку перейменована в АДРЕСА_1 .

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради слідує, що 26 серпня 2010 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (а.с.169).

Отже, договір купівлі-продажу спірного житлового будинку укладений у письмовій формі та за чинним на час його укладення законодавством посвідчений та реєстрований у встановленому законом порядку. Одночасно із цим, у матеріалах справи відсутні докази про визнання даного договору купівлі-продажу в судовому порядку недійсним. Отже, договір купівлі-продажу спірного житлового будинку є чинним.

Із рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року вбачається, що шлюб між сторонами, який був зареєстрований 18 лютого 1978 року, розірваний (а.с.4). Моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч.3 ст.114 СК України).

Отже, у період шлюбу, який тривав з 1978 року та до набрання рішенням суду від 23 березня 2015 року чинності, сторони 27 лютого 1989 року купили житловий будинок АДРЕСА_1 . Нерухоме майно, набуте у шлюбі, оформлено на відповідача.

У матеріалах справи відсутні докази спростування презумпції того, що якщо майно куплено у зареєстрованому шлюбі, то воно придбано за спільні кошти подружжя незалежно від того на кого воно оформлено. Майно вважається об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, тобто сторін. Саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності колишнього подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Іншого законом не встановлено. Доказів того, що інше встановлено домовленістю між сторонами суду не надано.

Отже, встановивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувавши джерело і час його придбання, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що наявні правові підстави для визнання спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із визнанням за кожним із них права власності на Ѕ ідеальну частку в цьому нерухомому майні без його реального поділу, як того просить позивач (у межах позовних вимог), залишивши житловий будинок у спільній частковій власності сторін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року в частині відмови у поділі житлового будинку скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 02 грудня 2019 року.