Справа № 214/8443/18
4-с/214/15/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря Фастовець Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрально- Міського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, щодо здійснення розрахунку про зарахування виконавчого збору із заборгованості зі сплати аліментів, стягувач ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Центрально- Міського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо здійснення нарахування виконавчого збору на заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців за виконавчим провадженням № 41048776 в сумі 9785,63 грн.; зобовязати державного виконавця Центрально- Міського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 утриматись від будь-яких дій стосовно стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору на заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 9785,63 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на виконанні головного державного виконавця Байбікової О.Л. перебуває виконавче провадження № 41048776 про стягнення з ОСОБА_1, на користь стягувача ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 станом на 13.12.2018 року заборгованість за аліментами становила 97856,32 грн. Разом з розрахунком заборгованості державний виконавець надала йому розрахунок нарахування виконавчого збору на заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних аліментних платежів за дванадцять місяців за виконавчим провадженням №41048776, здійснений нею 13.1.22018 року на підставі абз. 2 ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає дії державного виконавця щодо нарахування виконавчого збору неправомірними, оскільки зміни до вищевказаного закону в частині нарахування виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів набули чинності 28.08.2018 року. А державний виконавець допустила зворотну дію вказаної норми у часі, чим порушила ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України. .

Державний виконавець Байбікова О.Л. до зали судового засідання не з'явилася. На адресу суду надала письмові заперечення на скаргу, в яких просила відмовити у задоволенні скарги (а.с. 19-20).

Скаржник ОСОБА_1 та державний виконавець Байбікова О.Л. до зали судового засідання не з'явилися, про дату ,час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 с. 447 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи належне повідомлення стягувача, державного виконавця та боржника про дату, час і місце розгляду скарги, їх неодноразову неявку до судового засідання, суд вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та заперечення надані державним виконавцем, суд приходить до такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так як, оскаржувана постанова державного виконавця від 17.12.2018 року винесена та оскаржена після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, за яким категорія справ щодо оскарження рішення державного виконавця про стягнення виконавчого збору підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 447-451 ЦПК України, ст. 287 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрально- Міського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, щодо здійснення розрахунку про зарахування виконавчого збору із заборгованості зі сплати аліментів, стягувач ОСОБА_3.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя А.В. Ткаченко