У х в а л а

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 495/10290/17

провадження № 61-20577ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником 1/4 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , іншими співвласниками цієї квартири у рівних частках є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Зазначала, що 09 серпня 2017 року унаслідок затоплення її квартири за вказаною вище адресою їй завдано майнової шкоди, яке відбулося у результаті недбалих дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при користування ними належної на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище квартири ОСОБА_3 та членів її сім`ї.

Факт залиття був зафіксований відповідним актом комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство смт Сергіївка» (далі КП «ЖКГ смт Сергіївка») від 11 серпня 2017 року № 1296, який був складений комісією у складі майстра КП «ЖКГ смт Сергїівка» ОСОБА_8 , мешканця квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_9 , депутата Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Левченка І. А ., власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3

ОСОБА_3 вважає, що діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 60 012 грн, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 березня 2018 року № 001/2018. Більш того, ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях, оскільки у даній квартирі нещодавно зроблений євроремонт, які вона відчувала через пошкодження майна, та оцінює у 30 тис. грн.

На підставі наведеного, ОСОБА_3 просила суд позов задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 60 012 гривень 00 копійок; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, у розмірі 30 тис. грн; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 60 012 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Так у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 1 921 грн.

Ціна позову у цій справі становить 65 012 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правила, що запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян