ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/14696/15-ц

провадження № 22-ц/818/4250/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі, позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (КП «Харківводоканал») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які за адресою їх проживання: АДРЕСА_1 надає КП «Харківводоканал».

Посилаючись на те, що відповідачі вартість наданих їм послуг сплачували не у повному обсязі, КП «Харківводоканал» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у загальному розмірі 3584,89 грн, яка складається з: 2431,49 грн заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2004 по 28.02.2018 року, 385,78 грн - інфляційних втрат, 35,20 грн - 3% річних від простроченої суми, 480,03 грн - заборгованості з оплати послуг з централізованого водовідведення за період з 01.09.2011 року по 28.02.2018 року, 232,93 грн - інфляційних втрат, а також 19,46 грн. - 3% річних від простроченої суми.

У червні 2017 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобов`язати КП «Харківводоканал» припинити дії, а саме, телефонні дзвінки на квартирний телефон позивачів № НОМЕР_1, відкликати з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова недостовірну інформацію відносно наявного боргу за комунальні послуги, стягнути з КП «Харківводоканал» на відшкодування моральної шкоди 3000 грн, а також за відволікання від звичайних занять у розмірі місячної заробітної плати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року позов КП «Харківводоканал» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3584 грн 89 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2004 по 28.02.2018 у розмірі 2431 грн 49 коп., інфляційні втрати - 385 грн 78 коп., 3% річних від простроченої суми боргу - 35 грн 20 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2011 по 28.02.2018 - 480 грн 03 коп., інфляційні втрати - 232 грн 93 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу - 19 грн 46 коп., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн 60 коп. з кожного з відповідачів.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили рішення скасувати, направити для розгляду до Київського районного суду м. Харкова.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення між сторонами у справі не укладено, належних доказів на підтвердження заборгованості з оплати вищевказаних послуг позивачем не надано, судом не надано належної оцінки неправомірним діям КП «Харківводоканал», яке здійснює телефонні дзвінки на стаціонарний телефон з вимогами сплатити неіснуючий борг, без згоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поширило недостовірну інформацію про наявність такого боргу, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову КП «Харківводоканал» та відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом установлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал».

Задовольняючи позов КП «Харківводоканал», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, оплату наданих послуг у повному обсязі не здійснювали, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 3584 грн 89 коп., які підлягають стягненню у солідарному порядку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до п. 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 21 вищевказаного закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, в тому числі і фактичних споживачів, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Встановлено, що надані КП «Харківводоканал» послуги оплачувались не у повному обсязі.

Крім того, відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (надалі Правила).

Відповідно до підпункту 1 пункту 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п. 3 п. 29 Правил).

Доказів на підтвердження вчинення дії, які відповідно до п. 29 Правил є підставою для зменшення розміру плати або для несплати вартості комунальних послуг, відповідачами на надано.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За положеннями ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність.

Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення КП «Харківводоканал» неправомірних дій, що порушують права, та завдання такими діями моральної шкоди позивачами за зустрічним позовом не надано і матеріали справи не містять.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування ухваленого по суті цивільно-правового спору судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова