Справа №242/1633/19
Провадження №6/242/58/19
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області подання Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у відношенні ОСОБА_1,-

встановив:

Представник Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду із поданням в якому зазначив, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист №1-кп/242/4/13 від 14.03.2013 року, виданий Селидівським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в рахунок відшкодування матеріального збитку у розмірі 2229,84 грн. за лікування потерпілого ОСОБА_2

19.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №50878965 та проведено ряд виконавчих дій.

Просить суд розглянути подання та винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1.

Представник Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у Селидівському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконанні знаходиться виконавчий лист №1-кп/242/4/13, виданий Селидівським міським судом Донецької області 14.03.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в рахунок відшкодування матеріального збитку у розмірі 2229,84 грн. за лікування потерпілого ОСОБА_2

Постановою Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1-кп/242/4/13, виданий Селидівським міським судом Донецької області 14.03.2013 року. (ВП №50878965)

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Так, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Також поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ст. 13 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з даним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Суд звертає увагу, що матеріали подання державного виконавця не містять будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань.

При вирішенні даного питання, суд також враховує, що згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом. Крім того, відсутні докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а також відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що надані Селидівським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області суду докази не дають підстави вважати, що ОСОБА_1, свідомо не виконує належні до виконання зобовязання, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у відношенні ОСОБА_1 - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя В.І.Капітонов