Номер провадження: 22-ц/813/652/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його адвоката Чекмарьової Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 04 вересня 2016 року о 16 годині 30 хвилин в м. Одесі по вул. Дніпропетровська дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Ніссан», державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «Деу» державний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Деу», державний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, і згідно висновку товарознавчого дослідження розмір матеріальної шкоди становить 79 152,40 гривень. Вартість товарознавчого дослідження становить 1 300 гривень.

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_2 , який був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в ПрАТ «Європейський страховий союз».

Позивач ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії з відповідною заявою про відшкодування шкоди, однак відповіді не отримав. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути зі страхової компанії 49 000 гривень страхового відшкодування, 6 332,41 гривень пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, 2 905,70 гривень індексу інфляції, 728,96 гривень три проценти річних від простроченої суми та 1 300 гривень витрат на авто товарознавче дослідження, а також стягнути з ОСОБА_2 30 152,40 гривень різниці між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням, 2 000 гривень моральної шкоди завданої пошкодженням майна, 3 000 гривень витрат на правову допомогу.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього 30 152,40 гривень різниці між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням, 2 000 гривень моральної шкоди завданої пошкодженням майна, 1 500 гривень витрат на правову допомогу, 650 гривень витрат на товарознавче дослідження та 477,10 гривень судового збору, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині рішення суду щодо позовних вимог до ПрАТ «Європейський страховий союз» ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та представник ПрАТ «Європейський страховий союз» не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Від адвоката відповідача ОСОБА_2 - Карасьова А.Й. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2016 року о 16 годині 30 хвилин в м. Одесі по вул. Дніпропетровська дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Ніссан», державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «Деу» державний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Деу», державний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, та згідно висновку товарознавчого дослідження розмір матеріальної шкоди становить 79 152,40 гривень.

Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_2 , який згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в ПрАТ «Європейський страховий союз».

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 30 152,40 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, в такому разі особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції оскільки останнє ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та відповідає вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 22 ч. 1, 2 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно статті 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

У разі якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно статті 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №487/9-16 від 22.09.2016р. розмір матеріального збиту, завданого власнику автомобіля марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження складає 79 152,40 гривень (а. с. 18-26).

Відповідно до полісу АЕ5742130 ПрАТ «Європейський страховий союз» автомобіль відповідача ОСОБА_2 застраховано на випадок майнової шкоди на суму 50 000 гривень з урахуванням франшизи 1 000 гривень (а. с. 17).

Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування заподіяної шкоди, позивачу необхідно відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Враховуючи наведене, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, врахувавши положення статей 1187, 1194 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 30 152,40 гривень, а також 2 000 гривень моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності доказів на підтвердження права власності позивача ОСОБА_1 на автомобіль марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_3 , спростовуються матеріалами справи, а саме Звітом про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №487/9-16 від 22.09.2016р., в якому міститься інформація щодо власника автомобіля, а також наданим суду апеляційної інстанції для огляду оригіналу Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 180).

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності його вини у пошкодженні автомобіля позивача, оскільки постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року по справі №523/14662/16-ц визнано винним відповідача ОСОБА_4 у скоєнні ДТП 04 вересня 2016 року, його винні дії було кваліфіковано за ст. 124 КУпАП (а. с. 39).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2016 року у вище вказаній постанові було виправлено описки, що в свою чергу не впливає на кваліфікацію дій відповідача (а. с. 40).

Доводи апеляційної скарги, про те що суд безпідставно послався на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №487/9-16 від 22.09.2016р., як на належний доказ, не заслуговують на увагу, оскільки вказане дослідження було проведено з дотримання вимог та норм діючого законодавства, крім того жодна із сторін не заявляла про необхідність проведення повторної оцінки пошкодженого автомобіля.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апелянтом надано не було.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 28 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

П.М.Черевко