РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/191/19

2/609/147/2019

25 березня 2019 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно,

учасники справи - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 виклад позиції позивача.

1. 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4

2. Позов обгрунтований тим, що 07.09.2001 року померла мама позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Залісцівської сільської ради в с. Забара Шумського району Тернопільської області в розмірі 0.85 га., у тому числі: 0.25 га. кадастровий номер :03:001:0038 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); 0,3096 га. кадастровий номер :03:001:0005 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ; 0,2904 га. кадастровий номер :03:001:0006 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №0040 виданого 10.10.2002 року Залісцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області

Після своєї смерті померла заповіту не залишила.

Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є також відповідач по справі, однак останній спадщини не прийняв та не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Спадщину після смерті померлої, позивач прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день його смерті проживала із ним в одному господарстві, як стверджує остання.

Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак її було відмовлено, оскільки не було надано документів, що підтверджували б родинні відносини позивача із померлим спадкодавцем, із рекомендацією звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_4, а також встановити факт родинних відносин

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 25 березня 2019 року.

4. В судове засідання сторони не з'явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Із свідоцтва про смерть cерії І-ИД № 134248 від 08.09.2001 року, що видане Залісцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що 07.09.2001 року померла мати позивача ОСОБА_4

7. Померлій належало майно, що складається із права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Залісцівської сільської ради в с. Забара Шумського району Тернопільської області в розмірі 0.85 га., у тому числі: 0.25га. кадастровий номер :03:001:0038 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); 0,3096га. кадастровий номер :03:001:0005 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ; 0,2904га. кадастровий номер :03:001:0006 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №0040 виданого 10.10.2002 року Залісцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області .

8. Із свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1Г, серії V-УР № 0842005 від 06.06.1964 року вбачається , що батьками останньої являються ОСОБА_5С та ОСОБА_6

9. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії I- ИД № 373414, виданого 06.11.1983 року Залісцівською сільською радою Шумського району позивач 06.11.1983 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, їй присвоєно прізвище « Блажеюк» .

10. Із свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2І, серії I-УР № 870146 від 27.11.1959 року вбачається , що батьками останнього являються ОСОБА_4С та ОСОБА_8

11.Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.02.2019року вбачається, що мати позивача ОСОБА_5С зареєструвала свій шлюб із ОСОБА_8М -22.09.1947року.

12.Рішенням Шумського районного суду від 21.12.2005року за позивачкою визнано право власності на спадкове майно, після смерті матері ОСОБА_4С, що складається із житлового будинку із надвірними будівлями , розташованого в с. Забара.

13. Із довідки №27 від 10.02.2010року виданої Залісцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1, вступила в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4

14 ОСОБА_8 довідки виданої Шумською міською радою Тернопільської області на підставі акта обстеження №954 від 14.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 була одна і таж особа, та була мамою позивача ОСОБА_1.

15.Із довідки виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1, дійсно проживала, однак без реєстрації, разом із ОСОБА_4, яка померла 07.09.2001року року, що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину, вступила в управління спадковим майном в силу ст.549 ЦК Української РСР (редакції 1963 року).

16. Із лита-розяснення щодо порядку спадкуваня № 340/01-16 від 17.12.2018 року виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу ОСОБА_9 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

ІV. Оцінка Суду.

17. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

18.За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

19. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

20. Відповідно до ст. 1268 ЦКУ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

21. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

22. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

24. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

25. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

26. У зв'язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельні ділянки та житловий будинок в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

27. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельні ділянки та житловий будинок не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

28. Щодо вимоги позивача про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту родинних відносин суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для прийняття спадщини.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

29.Відповідно до роз'яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.06.2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1ст. 256 ЦПКв старій редакції) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Таким чином, факт, що просить встановити позивач має юридичне значення.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1Г та спадкодавцем ОСОБА_4С підтверджуються наявними в цивільній справі документами

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

24. Позивачем при подачі позову було сплачено 1856 грн. 00 коп. та 383грн.00 судового збору.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1261,1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільно процесуального кодексу, ст.549 ЦК Української РСР (редакції 1963 року), суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Сураж Шумського району, Тернопільської області, НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії МС 618160) про визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.

2.Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_4, яка померла 08.09.2001року була матір»ю ОСОБА_1.

3. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Сураж Шумського району, Тернопільської області, НОМЕР_1) в порядку спадкування законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 08.09.2001 року, право права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Залісцівської сільської ради в с. Забара по вулиці З.Космодем»янської ,31 Шумського району Тернопільської області в розмірі 0.85 га., у тому числі: 0.25га. кадастровий номер :03:001:0038 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); 0,3096га. кадастровий номер :03:001:0005 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ; 0,2904га. кадастровий номер :03:001:0006 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №0040 виданого 10.10.2002 року Залісцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 25 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_10