Ухвала

20 березня 2019 року

м. Київ

справа 703/4088/15-ц

провадження № 61-9341св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: Компанія Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, фізична особа - підприємець ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув заяви ОСОБА_4 про роз'яснення ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) про захист прав споживача, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 28 липня 2014 року ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_5 як представника Чеської компанії Reworld Europe s.r.o. придбала продукт компанії, до якого входять: карта «Advogrand» на отримання цілодобових юридичних послуг всіма членами родини без обмежень за тарифним планом «Platinum Family», карта «Free World Active» на отримання знижок на відпочинок у розмірі 30-70 %, сервісна карта «Service card» на отримання допомоги в дорозі власникам автомобілів, карта «Priority Pass» на безкоштовне обслуговування у VIP залах очікування в аеропортах, банківська картка на поточний рахунок у закордонному банку для отримання комісійних за залучення клієнтів для Компанії Reworld Europe s.r.o.

За цей продукт ОСОБА_3 із використанням електронного платіжного засобу через мережу Інтернет перерахувала із належної ОСОБА_4 платіжної картки НОМЕР_1 суму 2 394,14 доларів США за послуги компанії Reworld. Проте 04 серпня 2014 року компанією Reworld Europe s.r.o. відмовлено ОСОБА_4 у наданні повного пакету юридичних послуг, тому позивачі вважають, що відповідачі порушили право споживача на інформацію, здійснювали нечесну підприємницьку діяльність, ввели споживачів в оману, що свідчить про нікчемність укладеного між сторонами договору.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнення та збільшення позовних вимог, позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів: Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, ФОП ОСОБА_5, суму сплачених ними коштів у подвійному розмірі - 124 495,28 грн, суму інфляції - 37 890,14 грн, 3 % річних - 2 941,84 грн, пеню в розмірі 1 % вартості продукції (послуг) за кожен день прострочення - 357 923, 93 грн, а всього 523 251,19 грн.

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2015 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, при цьому ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року зазначена цивільна справа об'єднана в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, ФОП ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір банківського рахунку, на підставі якого банк надав йому платіжну картку «Mastercard Gold» НОМЕР_1.

28 липня 2014 року ОСОБА_4 з використанням електронного платіжного засобу через мережу Інтернет перерахував із цієї картки 2 394,14 доларів США за послуги Компанії Reworld Europe s.r.o. При цьому зазначає, що платіжна картка призначена для операцій у гривнях і банк самостійно придбав долари США, і як виявилося пізніше, здійснив їх переказ за межі України.

Зазначений переказ здійснено незаконно, оскільки сума переказу в гривнях була більше 15 000,00 грн, а ОСОБА_4, не надавав банку підтверджувальних документів щодо наявності законних підстав для перерахування коштів за межі України. Оскільки банк не виконав функцій агента валютного контролю і не зупинив операції з перерахунку коштів, внаслідок неправомірного переказу, позивач втратив 2 394,14 доларів США.

Враховуючи наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» із переказу коштів із його карткового рахунку НОМЕР_1 у сумі, еквівалентній 2 394,14 доларів США; стягнути з банку суму помилково перерахованих коштів, яка за офіційним курсом у гривневому еквіваленті становить 60 571,74 грн; суму інфляції за період із серпня 2014 року по березень 2016 року в розмірі 37 651,39 грн та пеню в розмірі 43,2 % річних у сумі 45 598,07 грн, а всього 143 821,20 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 у частині позовних вимог до Компанії Reworld Europe s.r.o. на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, у зв'язку з тим, що представництво компанії Reworld Europe s.r.o. не зареєстроване в Україні, а тому справа підсудна компетентному суду Чеської Республіки.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» із переказу коштів із карткового рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_1 у сумі, еквівалентній 2 394,14 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 60 571,74 грн суми помилкового переказу і 45 598,07 грн пені, а всього 106 169,81 грн. У решті позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено, що остання є офіційним представником Компанії Reworld Europe s.r.o., між ними та ФОП ОСОБА_5 склалися договірні відносини та остання отримала від них кошти у вищезазначеній сумі.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що банк у порушення пункту 3.2 Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, затверджених постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2007 року № 496, помилково здійснив переказ коштів із карткового рахунку НОМЕР_2, відкритого на ім'я ОСОБА_4, що є неналежним платником, 2 394,14 доларів США за межі України через Інтернет за допомогою платіжної картки «Mastercard Gold», емітованої банком, на рахунок Компанії Reworld Europe s.r.o.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року скасовано, а цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 у частині позовних вимог до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилені, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, банк не мав права здійснювати зазначену операцію, мав відмовити позивачу у здійсненні переказу як неналежному платнику, але не вчинив цього, а отже, переказ коштів банком є помилковим.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відмову у відкритті касаційного провадження, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів з підстав малозначності справи.

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми помилкового переказу та пені скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми помилкового переказу та пені відмовлено. Змінено рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року шляхом зменшення стягнутих із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь спеціального фонду державного бюджету України судових витрат із 1061,70 грн до 243,60 грн. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи заяв про роз'яснення судових рішень

У липні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду заяви про роз'яснення ухвали Верховного Суду від 06 червня 2018 року та постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року.

В обґрунтування заяви про роз'яснення ухвали Верховного Суду від 06 червня 2018 року заявник зазначив, що Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачає процедуру розгляду касаційної скарги спочатку, здійснення обов'язкового попереднього оцінювання касаційної скарги на предмет наявності права у скаржника на касаційне оскарження, зокрема, у зв'язку з віднесення цивільної справи до категорії малозначних. З огляду на зазначене у пункті 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції зазначеного Закону врегульовано порядок повторного вирішення питання про право на касаційне оскарження у цивільних справах, у зв'язку з веденням у дію ЦПК України у новій редакції. Таким чином зазначена норма наділяє Верховний Суд процесуальним правом вирішувати повторно питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження у зазначених категоріях цивільних справ.

Враховуючи наведене, заявник просив роз'яснити ухвалу Верховного Суду від 06 червня 2018 року у контексті наступних питань: якими фактичними даними (нормами права) підтверджується наявність підстав для застосування судом касаційної інстанції у мотивувальній частині рішення норми закріпленої у підпункті 11 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України; якими фактичними даними спростовується наявність підстав для застосування норми, закріпленої у пункті 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України; на якій нормі права базується наведене судом касаційної інстанції у рішенні спростування свого обов'язку здійснити обов'язкову процедуру попереднього оцінювання касаційної скарги на предмет наявності у скаржника права на касаційне оскарження згідно зі статтею 389 ЦПК України під час розгляду касаційної скарги спочатку відповідно до вимог ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року та згідно з положеннями підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України; якими фактичними даними, не зазначеними в ухвалі, підтверджується право скаржника на касаційне оскарження у малозначній справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, на що посилається суд.

У заяві про роз'яснення постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року заявник просив роз'яснити, які саме узагальнені доводи сторін оцінювалися судом під час розгляду справи в розумінні вимог підпунктів в), г) пункту 2 частини першої статті 416 ЦПК України; роз'яснити мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу та доводи суду відповідно до вимог підпунктів а), б) пункту 3 частини першої статті 416 ЦПК України; роз'яснити, чи відповідає зміст застосованого судом щодо позивача терміну «перерахував» терміну «переказ», який містить Закон, якщо ні надати визначення терміну «перерахування», повідомити норму права щодо нього та як цей термін узгоджується з нормами спеціального закону щодо переказу коштів; роз'яснити чи є тотожним зміст слів «оплата, ініціювання переказу» та «переказ» (у контексті ототожнення цих термінів судом у рішенні) та якими нормами права це обумовлено; роз'яснити за якими критерієм судом касаційної інстанції встановлено (з урахуванням доказів та норм права) та з урахуванням норм статті 400 ЦПК України правомірність дій скаржника, відсутність вини скаржника, надання споживачем фінансової послуги з переказу коштів самому собі без залучення банківської установи (скаржника); роз'яснити які процесуальні порушення допущено судами першої та другої інстанції щодо оцінювання доказів у справі та порушення прав скаржника на подання доказів.

Позиція Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відмову у відкритті касаційного провадження, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів із підстав малозначності справи.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного клопотання, суд касаційної інстанції виходив із того, що пунктом 11 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені до набрання чинності Законом від 03 жовтня 2017 року, тобто до 15 грудня 2017 року, провадження у цій справі відкрито Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ також до набрання чинності зазначеним Законом, яким, зокрема, внесено зміни до цивільного-процесуального кодексу України в частині малозначності справ, тобто касаційне провадження у справі відкрите відповідно до чинного на момент відкриття провадження процесуального закону.

Ні Цивільний процесуальний Кодекс України 2004 року, ні Цивільний процесуальний Кодекс України у чинній редакції не передбачають можливість повторного вирішення питання про відкриття касаційного провадження, а тому Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження у справі, у якій таке провадження вже відкрито.

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми помилкового переказу та пені скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми помилкового переказу та пені відмовлено. Змінено рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року шляхом зменшення стягнутих із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь спеціального фонду державного бюджету України судових витрат із 1061,70 грн до 243,60 грн. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми помилкового переказу та пені та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог, Верховний Суд виходив із того, що посилання судів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року як на підставу для стягнення з банку помилково перерахованих коштів є необґрунтованими, оскільки зазначеними рішеннями встановлено факт невиконання належним чином ПАТ КБ «ПриватБанк» функцій агента валютного контролю та не зазначено, що проведений 28 липня 2014 року переказ у розмірі 2 394,14 доларів США є помилковим, а навпаки встановлено, що саме позивач проводив валютну операцію, оскільки мав намір підключитися та отримувати юридичні послуги, що надає Компанія Reworld, а тому Верховний Судвстановив відсутність підстав для стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача грошових коштів у сумі 60 571,74 грн як помилково перерахованих та пені в розмірі 45 598,07 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Роз'яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

З наведених положень ЦПК України вбачається, що необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена нечіткістю його змісту, якщо воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання.

Таким чином, роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

При цьому не підлягають роз'ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які вказують на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, ухвала Верховного Суду від 06 червня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про відмову у відкритті касаційного провадження з підстави малозначності справи, не відноситься до судових рішень, якими спір вирішено по суті, тому вона не підлягає роз'ясненню у порядку статті 271 ЦПК України.

Аналіз заяви про роз'яснення постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року свідчить, що вона стосується роз'яснення мотивів ухваленої постанови та не містить обґрунтування неможливості виконання рішення суду у зв'язку з його незрозумілістю, а тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про роз'яснення зазначеної постанови Верховного Суду необхідно відмовити.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року мотиви та висновки щодо скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій викладені зрозуміло, форма викладення у ній ясна і труднощів для розуміння не викликає, тому підстави для роз'яснення цієї постанови відсутні.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_4 про роз'яснення ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик