Справа № 729/1065/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого -судді Демченко Л.М.,

за участю секретарки Іллюши Т.Л.,

відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 14.01.2011 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 14 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті являє собою договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Згідно п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6. договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний заплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Станом на 29.07.2019 року заборгованість становить 81315, 58 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 23634,90 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14109, 77 грн.; заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 39222,55 грн., штрафів - 500, 00 грн. та 3848, 36 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові. В наданій на адресу суду відповіді на відзив зазначив, що підписанням анкети-заяви позичальник приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, що в своїй сукупності є договором про надання банківських послуг. При укладенні вказаного договору сторонами були обумовлені всі його істотні умови. Випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 підтверджується встановлення відповідачу кредитного ліміту, користування ним кредитними коштами та сплату відсотків за його використання. Розрахунок заборгованості є правильним, відповідачем не спростований та не наданий контррозрахунок, судово-економічна експертиза по справі не призначалася, а тому є всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Згідно наданого відзиву, відповідач заперечує наявність договірних відносин з позивачем та отримання на картковий рахунок кредитних коштів у сумі 14 000 грн. Вказує, що всі зобов`язання ним виконані в повному обсязі. Згідно власного розрахунку, загалом банку він сплатив 77 221, 74 грн., а заборгованість без урахування штрафів складала 76967, 22 грн., тому підстав для стягнення будь-якої заборгованості немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача та його представника, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 14.01.2011 року заяву згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12)

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 станом на 29.07.2019 року виникла заборгованість у сумі 81315, 58 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 23634,90 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14109, 77 грн.; заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 39222,55 грн., штрафів - 500, 00 грн. та 3848, 36 грн. (а.с. 5-11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У заяві відповідача від 14.01.2011 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також поняття «прострочене тіло кредиту».

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем довідка про умови кредитування та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Наданий позивачем витяг з умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми простроченого тіла кредиту, пені та штрафів.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на повну відсутність заборгованості перед банком, оскільки останній не надав належних доказів на підтвердження вказаного. Викладений відповідачем у відзиві на позов розрахунок не узгоджується з матеріалами справи та не містить достатнього обґрунтування.

Як видно із матеріалів справи, відповідач є клієнтом банку з 2011 року, має платіжну картку банку, якою активно користується. Згідно дослідженої в судовому засіданні виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 04.11.2019 року, відповідач активно використовував кредитні кошти для купівлі товарів, розраховуючись карткою через термінали в касах магазинів, знімав готівку через банкомат, а також періодично здійснював погашення виниклої заборгованості, яка відображена в розрахунку в сумі 77221,74 грн. та яка включена до розрахунку заборгованості станом на 29.07.2019 року (а.с. 74-80).

Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем АТ КБ «ПриватБанку» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 23634, 90 грн. без урахування нарахованої позивачем суми простроченого тіла кредиту, пені та штрафів.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 274, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 551, 610, 611, 629, 633, 634, 1050, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість в сумі 23634 (двадцять три тисячі шістсот тридцять чотири) гривні 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в повернення судового збору 558 ( п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Найменування сторін: позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, вул.Набережна Перемоги, буд 50, м.Дніпро, ); відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Демченко