ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2460/16-ц Номер провадження 88-ц/814/6/19 Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючої судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

представника апелянта - ОСОБА_2,

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами

по справі за позовом ОСОБА_4 до Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду з вищевказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Гоголя на території Великосороченської сільради Миргородського району, розміром 4,80 умовних кадастрових гектарів, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог вказував, що після смерті його батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка належала його померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року бабі ОСОБА_6 Вказував, що його батько після смерті своєї матері ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, проте не здійснив її юридичного оформлення.

Вважає, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав із ним на час його смерті.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що складається із права на отримання земельної частки (паю) на території Великосороченської сільради Миргородського району площею 4,80 умовних кадастрових гектарів, право на яку, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.. Гоголя на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, реєстраційний номер 834 від 28 травня 1998 року, мала ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що батько позивача ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 прийняв спадщину, а тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції від 1963 року позивач є таким, що прийняв спадщину (фактично вступив в управління та володіння спадковим майном), в тому числі і право на отримання земельної частки (паю) в розмірі 4,8 умовних кадастрових гектара, право на отримання якої мала ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_7, яка не брала участі у справі. У поданій апеляційній скарзі просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Вказувала, що рішенням суду вирішено питання щодо її прав та інтересів як спадкоємця за правилом спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_6 Тоді як судом першої інстанції не встановлено коло спадкоємців ОСОБА_6, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали від 21.11.2017 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд послався на те, що місцевим судом не було встановлено наявності у ОСОБА_6 інших спадкоємців, окрім ОСОБА_3, оскільки за життя вона склала заповіт, посвідчений 07.07.1998 року секретарем виконкому Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за яким заповіла усе наявне в неї майно та усе те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право у рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_3

ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_8, яка померла 30.05.2013 року та не встигла юридично оформити спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 Тому на підставі ст. 1276 ЦК України є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, проте до участі у справі залучена не була.

Оскільки Миргородська районна державна адміністрація та Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області права позивача в розумінні ч. 1 ст. 3 ЦПК України не порушувала, в той час як наявний інший спадкоємець, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про скасування рішення місцевого суду та відмову у задоволенні позову ОСОБА_4.

15.06.2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду від 07.11.2017 року, пославшись на те, що у провадженні місцевого суду перебувала цивільна справа № 541/252/18 за його позовом до ОСОБА_7, Великосорочинської сільської ради Миргородського району про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6, посвідченого секретарем виконкому Великосорочинської сільської ради Миргородського району 07.07.1998 року за № 68.

При розгляді цієї справи було встановлено, що 22.10.2014 року до майна померлої 28.05.2013 року ОСОБА_8 заведена спадкова справа № 116/2014 за заявою ОСОБА_9 про прийняття спадщини за законом згідно судового рішення від 11.09.2014 року у справі № 541/1914/14-ц про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказаним рішенням суду було встановлено, що спадкоємці після смерті ОСОБА_8 - її діти ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які є третіми особами у справі, на спадкове майно не претендують та просили задовольнити позов ОСОБА_9

Вважає, що після набрання законної сили вказаним рішенням та заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_9, ОСОБА_7 втратила право на прийняття спадщини, тому її права рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.04.2017 р. у справі № 541/2460/16-ц не були порушені, а вищезазначені обставини є нововиявленими, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 09.08.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_13 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено, оскільки наведені заявником підстави не є нововиявленими, так як не входять до переліку передбачених ст. 423 ЦПК України обставин та не впливають на мотиви суду щодо наявності підстав для задоволення позову.

01.02.2019 р. до апеляційного суду вдруге надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року у справі № 541/2460/16-ц за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених ст. 423 ЦПК України.

У вказаній заяві ОСОБА_4 послався на те, що ОСОБА_7 втратила право на спадщину, оскільки постановою Полтавського апеляційного суду від 08.01.2019 року у справі № 541/252/18, яка є чинною, заповіт від 07.07.1998 року, посвідчений у Великосорочинській сільській раді, згідно якого ОСОБА_7 є спадкоємцем після ОСОБА_6, визнаний недійсним (а.с. 228-229).

Вважає, що встановлені цією постановою обставини є нововиявленими, які мають значення для правильного вирішення даної справи №№ 541/2460/16-ц та істотними для ухвалення обґрунтованого рішення, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про наявність у ОСОБА_4 спадкових прав після померлого батька ОСОБА_3 на земельну частку (пай), право на яку мала його мати ОСОБА_6

Ухвалою апеляційного суду від 15.02.2019 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами та призначено справу до розгляду.

Апелянт ОСОБА_14, відповідачі Миргородська райдержадміністрація та Великосорочинська сільська рада Миргородського району в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заявника, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 423 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р., яка набрала чинності 15.12.2017 р.) передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як роз'яснено в п.п. 3-7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 4 «Прозастосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як вказувалося вище, у заяві ОСОБА_4 посилається на те, що істотними обставинами перегляду судового рішення від 07.11.2017 року є втрата ОСОБА_7 права на прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_15 внаслідок визнання заповіту недійсним, тому її права при ухваленні рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.04.2017 року не були порушені.

Разом з тим, рішення місцевого суду скасовано апеляційним судом з тих підстав, що судом не залучені належні відповідачі, а саме після померлої ОСОБА_8 При цьому, судом було встановлено, що Миргородська райдержадміністрація та Великосорочинська сільська рада Миргородського району права позивача не порушили та не є належними відповідачами у цій справі.

Враховуючи, що після померлої ОСОБА_8 є інші спадкоємці, в тому числі ОСОБА_9, обставини, на які посилається ОСОБА_4, не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення його заяви.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом до належних відповідачів.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 423, 425, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_4 до Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук