Дата документу 20.03.2019 Справа № 314/3658/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/3658/15Головуючий у 1-й інстанції Беспалько Т.Д.
Пр. № 22-ц/807/769/19Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (надалі ОСОБА_3) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

07.08.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, як позичальника, та ОСОБА_4, як поручителя, який у подальшому помер 02.12.2015 року (копія свідоцтва т.с. 1 а.с. 59), про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором (т.с. 1 а.с. 2-3).

У подальшому ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги у цій справі (т.с. 2 а.с. 123-124) та просив лише з позичальника ОСОБА_2 стягнути на користь Банку заборгованість за кредитним договором № ZPVLGA НОМЕР_1 від 17.06.2008 року станом на 13.07.2015 року у розмірі 128955,55 доларів США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 282416,04 грн., та складається із: 25697,93 доларів США заборгованості за кредитом, 20661,66 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5580,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 79863,71 доларів США пені, а також штрафів: 11,41 доларів США штрафу (фіксована частина) і 6140,20 доларів США штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 3654,00 грн.

Ухвалою суд першої інстанції від 01 жовтня 2015 року (суддя Надворна О.С. т.с. 1 а.с. 32) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом Банку відкрито.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року (суддя Надворна О.С. т.с. 1 а.с. 49- 51) позов Банку у цій справі задоволено.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2016 року (суддя Надворна О.С. т.с. 1 а.с.81) вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про його перегляд (т.с. 1 а.с. 56-65).

Ухвалою суду першої інстанції від 29 серпня 2016 року (суддя Надворна О.С. т.с. 1 а.с. 209-212) у цій справі призначалась судово-економічна (бухгалтерська/фінансово-кредитна) експертиза, провадження у справі зупинялось на час проведення експертизи.

За висновком експерта № 418/419-16 від 26 червня 2017 року (т.с. 2 а.с. 5-47):

- у відповідності до пункту 4 глави 3 «Інструкції про касові операції у банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003р № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003р. за № 768/8089 та п.1.8 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за № 1172/8493 документальна обґрунтована видача кредиту в іноземній валюті за кредитним договором повинна відбуватися шляхом відкриття ОСОБА_2 поточного рахунку в банку № 2620... «Кошти на вимогу фізичній особі» для зарахування на нього суми кредиту з позичкового рахунку № 2203.... «Довгострокові кредити на поточні потреби, що видані фізичним особам»;

- письмовий договір про відкриття ОСОБА_2 поточного рахунку № 2620.... з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, а також меморіальний ордер на перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку 2203.... на поточний рахунок 2620...., на дослідження суду та експерту не надано;

- в об'ємі наданих на дослідження документів (документи бухгалтерської та касової звітності Банку за 17.06.2008р., на дослідження не надані), експертом документально обґрунтовано не підтверджується операція з видачі ОСОБА_2 кредитних коштів за Кредитним договором № ZPVLGAвід 17 червня 2008 року з операційної каси Вільнянського відділення філії ЗРУ ЗАТ «ПриватБанк» в сумі 25 000,00 доларів США (24 000,00 дол. США);

- визначена видача ОСОБА_2 готівкової іноземної валюту по Кредитному договору № ZPVLGA від 17.06.2008 року, з рахунку 2203...., а не з поточного рахунку Позичальника 2620...., не відповідає вимогам нормативно - правових актів Національного банку України та не може бути здійснена (проведена);

- в об'ємі наданих на дослідження документів, експертом документально об'єктивно не підтверджується відображення на відповідних рахунках і субрахунках за Кредитним договором № ZPVLGA від 17 червня 2008 року видача ОСОБА_2 кредитних коштів з каси Вільнянського відділення філії ЗРУ ЗАТ «ПриватБанк» в сумі в сумі 25 000,00 доларів СІЛА (24 000,00 дол. США);

- в об'ємі наданих на дослідження документів (в матеріалах справи та по клопотанню експерта, з боку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документу, який є належним доказом фактичного погашення (сплати) ОСОБА_2 кредитних коштів по Кредитному договору № ZPVLGA від 17.06.2008 року), експертом документально об'єктивно, згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», приписів «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337 та «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.98 р. № 566, не підтверджується погашення (сплата) ОСОБА_2 кредиту («тіла» кредиту, нарахованих процентів, комісії, простроченої заборгованості, пені і т.д.) за кредитним договором № ZPVLGA від 17.06.2008 року, а також документально обґрунтоване, згідно вищевказаних норм чинного законодавства, відображення їх (операцій по погашенню (сплаті)) у регістрах бухгалтерського обліку;

- наданий на дослідження Додаток № 1 до Кредитного договору № ZPVLGA від 17.06.2008 року - «Загальна вартість кредиту», по формі та визначенню в ньому вихідних даних для розрахунку «сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» зовсім не відповідає Додатку «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» до постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007р № 168 якою затверджені «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»;

- в об'ємі наданих на дослідження документів, експерту не надається за можливе встановити з використанням якої функції (формули), ПАТ КБ «ПриватБанк» була розрахована «реальна процентна ставка»;

- у Додатку № 1 до Кредитного договору № ZPVLGAвід 17.06.2008 року -«Загальна вартість кредиту» зовсім не визначена «сукупна вартість споживчого кредиту» (абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі));

- у зв'язку з нечіткістю, неоднозначністю, суперечливістю наданих на дослідження документів, та не надання на дослідження додаткових документів запрошених у клопотанні від 30.09.2016р. (вих. № 01/418/419/429), в об'ємі наданих на дослідження документів; експерту документально об'єктивно не надається за можливе самостійно встановити (розрахувати) реальну відсоткову ставку, абсолютне подорожчання кредиту та сукупну вартість кредиту за Кредитним договором № ZPVLGA від 17.06.2008 року;

- у зв'язку з нечіткістю, неоднозначністю, суперечливістю наданих на дослідження документів, та не надання на дослідження додаткових документів запрошених у клопотанні від 30.09.2016р. (вих. № 01/418/419/429), в об'ємі наданих на дослідження документів, експертом документально об'єктивно не підтверджується відповідність розміру щомісячного платежу відсотковій ставці, яка була визначена в розмірі 15% річних за Кредитним договором № ZPVLGA від 17.06.2008 року;

- у зв'язку з нечіткістю, неоднозначністю, суперечливістю наданих на дослідження документів, та не надання на дослідження додаткових документів запрошених у клопотанні від 30.09.2016р. (вих. № 01/418/419/429), в об'ємі наданих на дослідження документів, експерту документально об'єктивно не надається за можливе самостійно встановити (розрахувати) розмір щомісячного платежу, який фактично потрібно було б визначити у Кредитному договорі № ZPVLGA від 17.06.2008 року;

- у зв'язку з нечіткістю, неоднозначністю, суперечливістю наданих на дослідження документів, та ненадання на дослідження додаткових документів запрошених у клопотанні від 30.09.2016р. (вих. № 01/418/419/429), в об'ємі наданих на дослідження документів, експертом документально об'єктивно встановлено, що наявний в матеріалах справи «Розрахунок заборгованості» не відповідає умовам Кредитного договору № ZPVLGA від 17.06.2008 року та не підтверджується розрахунковими документами щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором.

На підставі цього, експертом не підтверджується заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по Кредитному договору № ZPVLGA від 17.06.2008 року у сумі 128955,55 доларів США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 2825416,04 грн.

В порядку автоматизованого розподілу цієї справи суддею Беспалько Т.Д. замінено суддю Надворну О.С. у цій справі у звязку із звільненням останньої у відставку (т.с. 2 а.с. 48-49).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 56) провадження у цій справі відновлено.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року (суддя Беспалько Т.Д. т.с. 2 а.с. 170-173) позов Банку у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 128955,55 доларів США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 2825416,04 грн. за кредитним договором № ZPVLGA НОМЕР_1 від 17.06.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 175-180) просила рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 188).

Підстави для заявлення суддями апеляційного суду самовідводів у цій справі відсутні. Відводів суддям апеляційного суду у цій справі учасниками цієї справи не заявлено. В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України незгода сторони з рішеннями судді в інших справах не може бути підставою для відводу.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 189) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 193).

Банк не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судовому засіданні 30 січня 2019 року (т.с. 2 а.с. 199-200) апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутності представника Банку та відповідача ОСОБА_2 за присутністю представника останньої - ОСОБА_5: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, у розгляді цієї справи оголошено перерву, оскільки на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 202) витребувано у Банку:

-належним чином завірену копію Статуту Банку на підтвердження чинної назви Банку на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуємого рішення у цій справі (16 жовтня 2018 року) та на час апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом;

- враховуючи, що Банком стягується заборгованість достроково, надати інформацію про конкретну дату прийняття рішення Банком про зміну строку виконання зобовязання відповідачем за вищезазначеним кредитним договором, строк якого раніше був до 17.06.2018 року, враховуючи, що має місце чинне рішення суду Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.03.2012 року в іншій цивільній справі ЄУН 2-73/2012 за позовом Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, інтереси якої представляють ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.с. 1 а.с. 88-91), яким вже звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором станом на 14.09.2011 року у розмірі 53655,89 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 25245,39 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом 10289,87 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2735,53 доларів США, пені 12800,19 доларів США, штрафу (фіксована частина) 31, 36 доларів США, штрафу (процентна складова) 2553,55 доларів США;

-чи було виконано вищезазначене рішення суду Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.03.2012 року в іншій цивільній справі ЄУН 2-73/2012 ? якщо так, то коли саме, в якій частині ?

-чи нараховував ОСОБА_3 відповідачу у цій справі відсотки, пеню тощо після прийняття вищезазначеного рішення Банком про зміну строку виконання зобовязання відповідачем за вищезазначеним кредитним договором? на підставі чого і в якому розмірі (конкретно по кожній складовій)?

-скільки складає розмір пені в межах спеціального (однорічного) строку позовної давності до звернення до суду Банком 07.08.2015 року із вищезазначеним позовом у цій справі, враховуючи заяву відповідача про застосування останньої у цій справі ? надати відповідний розрахунок.

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду у цій справі ОСОБА_3 надав апеляційному суду відповідні письмові пояснення із додатками (т.с. 2 а.с. 208-219), за змістом яких ОСОБА_3 наполягає на правильності здійсненого ним розрахунку заборгованості відповідача у цій справі, ОСОБА_3 строк виконання договору до 17.06.2018 року не змінював, строк позовної давності було збільшено сторонами до 5 років (п.5.5. договору), рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості не виконано досі, оскільки у Банку відсутні правовстановлюючі документи, що унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, після 12.03.2012 року (ухвалення рішення суду Вільнянським районним судом Запорізької області) Банком донараховано відшкодування страхових платежів (тіло кредиту) 452,54 доларів США, відсотки за користування кредитом 10371,79 доларів США, комісія за користування кредитом 2845,11 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 58063,52 доларів США, штраф 3566,70 доларів США, хоча апеляційний суд в ухвалі зазначав надати інформацію про нарахування після 14.09.2011 року (дати, в рахунок погашення якої було звернуто стягнення заборгованості за рішення Вільнянським районним судом Запорізької області від 12.03.2012 року).

У судове засідання 20 березня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.203, 206-207) представник Банку та відповідач ОСОБА_2 не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представника Банку та відповідача ОСОБА_2 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с. 84-85).

Заслухавши у судовому доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши зміст наданих Банком письмових пояснень та матеріалів на виконання ухвали апеляційного суду та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 258 -259, 263, 265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 17.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № ZPVLGA НОМЕР_1 (т.с. 1 а.с. 14-17) між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (21.05.2018 року змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Статут , копія т.с. 2 а.с.212-213 доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача) та ОСОБА_2

Відповідно до даного кредитного договору ОСОБА_3 надав відповідачу кредит у розмірі 27800,00 дол. США на термін до 17.06.2018 року, а ОСОБА_2, як позичальник, зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами щомісяця, з урахуванням відсотків за кредитом, комісії, а також інших витрат згідно кредитного договору.

Зі змісту положень кредитного договору, укладеного між сторонами, вбачається, що сторони, підписавши цей договір, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, а нерівність видів відповідальності обумовлена обсягами зобов'язань взятих сторонами договору.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

В порядку ст. 533 ЦК України та на момент укладення кредитного договору відповідач мав право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті банківською установою, яка має генеральну банківською ліцензією. Закон України «Про захист прав споживачів» не містив заборони укладати договори споживчого кредиту в іноземній валюті.

А отже використання сторонами іноземної валюти кредитування та отримання кредитних коштів готівкою через рахунки 2203, а не з поточного рахунку Позичальника не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для визнання правочину недійсним.

При укладенні кредитного договору відповідач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, зміна цього курсу може настати, і межі коливання курсу не визначені законом , а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику.

Таким чином, укладений між сторонами правочин не містить ознак недійсності, а тому, в силу ст. 204 ЦК України, є правомірним.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно відхилив доводи представника відповідача та судово - економічної експертизи по даній справі т.с. 2 а.с.5-47), що видача готівки ОСОБА_2 з іншого рахунку Банку не підтверджує проведення операції видачі відповідачці кредитних коштів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

В порядку ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогам ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позичку частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед Банком згідно із розрахунком Банку (т.с. 1 а.с. 4-8, 123-124) за вищезазначеним кредитним договором станом на 13.07.2015 становить 128955,55 доларів США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 282416,04 грн., та складається із: 25697,93 доларів США заборгованості за кредитом, 20661,66 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5580,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 79863,71 доларів США пені, а також штрафів: 11,41 доларів США штрафу (фіксована частина) і 6140,20 доларів США штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється.

Вказані нарахування підтверджуються також виписками по особовому рахунку відповідача (т.с. 1 а.с. 176-183).

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному зясуванню обставин цієї справи.

Має місце неповне зясування обставин цієї справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ще у 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 та інш. з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок дострокового погашення всієї заборгованості ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором у звязку з невиконанням зобовязання по поверненню кредиту, який рішенням суду від 12 березня 2012 року (т.с. 1 а.с. 88-91, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2012 року (т.с. 1 а.с. 92-96), було задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за вищезазначеним кредитним договором станом на 14.09.2011 року у розмірі 53655,89 доларів США (т.с. 1 а.с. 91), яка складається із заборгованості за кредитом 25245,39 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 10289,87 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2735,53 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 12800,19 доларів США, а також штрафів: штраф (фіксована частина) 31,36 доларів США, штраф (процентна складова) 2553,55 доларів США (т.с. 1 а.с. 88-89).

Сторони у цій справі в апеляційному суді: представник відповідача у судовому засіданні, а ОСОБА_3 у своїй письмовій відповіді на виконання ухвали апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 208) визнали, що вищезазначене рішення суду про звернення стягнення набрало законного сили та є чинним на час розгляду цієї справи, останнє до теперішнього часу не виконано у повному обсязі (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, ОСОБА_3, скориставшись своїм правом на дострокове стягнення вказаної заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, змінив таким чином строк виконання основного зобовязання за останнім, який настав на час звернення Банку із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у вересні 2011 року, не пізніше 14.09.2011 року.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Останнє узгоджується із правовим висновком ОСОБА_8 Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц провадження № 14-154цс18, в якому зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Останній має враховуватись загальними судами щодо застосування відповідних норм права в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

У цій справі ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором 07.08.2015 року (т.с. 1 а.с. 2).

В своєму позові у цій справі ОСОБА_3 просив вже стягнути заборгованість станом на 13.07.2015 року у розмірі 128955,55 доларів США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 282416,04 грн., та складається із: 25697,93 доларів США заборгованості за кредитом, 20661,66 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5580,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 79863,71 доларів США пені, а також штрафів: 11,41 доларів США штрафу (фіксована частина) і 6140,20 доларів США штрафу (процентна складова).

Звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та стягнення заборгованості це різні способи захисту прав Банку за вищезазначеним кредитним договором, застосування одного із них раніше Банком за рішенням суду не виключає можливість застосування іншого за рішенням суду у цій справі.

Проте, суд першої інстанції у цій справі мав відмовити Банку у стягненні заборгованості з відповідача ОСОБА_2 у цій справі за вищезазначеним кредитним договором, яка становить більший розмір та період нарахування ніж, раніше в рахунок погашення якої було звернуто стягнення на предмет іпотеки за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.03.2012 року у справі ЄУН 2-73/2012 (т.с. 1 а.с. 88-91) за безпідставністю нарахування останньої після 14.09.2011 року.

Оскільки, у разі предявлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, комісії, пеню та штрафи за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязанні.

Останнє узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10 цс 18, та у постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-цпровадження № 14-154цс18, врахування яких є обовязковим для апеляційного суду у цій справі при новому апеляційному розгляді у тому числі в силу вимог ст. 417 ч. 1 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_3 у цій справі позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляв.

ОСОБА_2 заявила у суді першої інстанції у цій справі про застосування строку позовної давності (заява т.с. 2 а.с. 138-140).

При вищевикладених обставинах, стягненню з ОСОБА_2 на користь Банку в межах позовних вимог Банку у цій справі підлягала лише заборгованість за кредитним договором №ZPVLGA НОМЕР_1 від 17.06.2008 року станом на 13.07.2015 року у розмірі 38270,79 доларів США яка складається з: заборгованості за кредитом 25245,39 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по процентам за користування кредитом 10289,87 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по комісії за користування кредитом 2735,53 доларів США станом до 14.09.2011 року.

Оскільки, остання заявлена в межах строків позовної давності у цій справі, яка за згодою сторін збільшена до 5 (пяти) років) (п.5.5 т.с. 1 а.с. 16 зворот), що узгоджується із вимогами ст. 259 ЦК України.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.03.2018 року (т.с. 2 а.с. 156159), залишене без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2018 року (т.с. 2 а.с. 160167) у справі ЄУН № 314/3228/17 за позовом ОСОБА_2 до Банку про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, яким позивачу було відмовлено у задоволенні її позову, не перериває перебіг вказаного строку позовної давності щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості у цій справі, тому помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі в цій частині.

Крім того, ОСОБА_3 не просив у цій справі стягувати з відповідача штрафи строком нарахування до 14.09.2011року: штраф (фіксована частина) 31,36 доларів США та штраф (процентна складова) 2553,55 доларів США, в рахунок погашення яких у тому числі було звернуто стягнення на предмет іпотеки в іншій справі ЄУН 2-73/2012 за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.03.2012 року, тому останні знаходяться поза межами позовних вимог Банку, заявлених у цій справі, а тому не можуть бути стягнуті судом за рішенням суду у цій справі.

Враховуючи, що кредит за умовами вищезазначеного кредитного договору сторін видавався у доларах США, ОСОБА_3 у своєму позові у цій справі просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором саме у доларах США, при цьому, лише додатково зазначаючи також гривневий еквівалент цієї заборгованості, (т.с. 1 а.с. 124), за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 березня 2012 року суд вже звертав стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором сторін, зазначаючи суму заборгованості виключно у доларах США (т.с. 1 а.с. 91), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за вищезазначеним кредитним договором сторін у цій справі також виключно у доларах США, без зазначення будь-якого гривневого еквіваленту цієї суми заборгованості, що узгоджується із практикою Верховного Суду.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі, з боку відповідача відсутні та апеляційному суду не надані.

У тому числі на запитання апеляційного суду у судовому засіданні 30 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_7 зазначав, що сторона відповідача не вважає за доцільне заявляти у цій справі будь-яке клопотання про проведення будь-якої експертизи.

Висновок експерта № 418/419-16 від 26 червня 2017 року (т.с. 2 а.с. 5-47) не приймається апеляційним судом до уваги у цій справі, оскільки він є неповним та необєктивним, оскільки зроблений на підставі не всіх існуючих документів, повязаних із вищезазначеним кредитним договором сторін.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № ZPVLGA НОМЕР_1 від 17.06.2008 року станом на 13.07.2015 року у розмірі 38270,79 доларів США яка складається з: заборгованості за кредитом 25245,39 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по процентам за користування кредитом 10289,87 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по комісії за користування кредитом 2735,53 доларів США станом до 14.09.2011 року, в решті позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 10, 13 ЦПК України у разі задоволення при вищевикладених обставинах апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, яка з 02.02.2017 року є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (т.с. 2 а.с. 186), з Банку на користь держави в порядку взаємозаліку слід судові витрати, повязані із розглядом цієї справи судом, у розмірі 2769,96 грн.

Розрахунок:

Банк має право на компенсацію за рахунок держави судових витрат, від сплати яких звільнена ОСОБА_2, на суму 1084,42 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог на суму 38270,79 доларів США *3654,00 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 1)/сума заявлених позовних вимог 128955,55 доларів США = 1084,42 грн.).

ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги на суму 5481,00 грн.

ОСОБА_2 має право на компенсацію за рахунок Банку судових витрат на суму 3854,38 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог на суму 38270,79 доларів США *судовий збір, від якого була звільнена ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги, у розмірі 5481,00 грн./сума заявлених позовних вимог 128955,55 доларів США = 1626,62 грн. виграв ОСОБА_3; 5481,00 грн. 1626,62 грн. = 3854, 38 грн. виграла ОСОБА_2Л.).

3854,38 грн. 1084,42 грн. = 2769,96 грн. різниця судового збору на користь ОСОБА_2 (держави).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № ZPVLGA НОМЕР_1 від 17.06.2008 року станом на 13.07.2015 року у розмірі 38270,79 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 25245,39 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по процентам за користування кредитом 10289,87 доларів США станом до 14.09.2011 року, заборгованості по комісії за користування кредитом 2735,53 доларів США станом до 14.09.2011 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» () на користь держави судові витрати, повязані із розглядом цієї справи судом, у розмірі 2769,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.03.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_9ОСОБА_10