Справа №613/1423/18 Провадження № 2/613/70/19
27 березня 2019 року
Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Шалімова Д.В., за участі секретаря Герасимюк Л.А., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, СФГ «Сухини 2», про визнання наказу незаконним, договору оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації та повернення земельних ділянок,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року данну позовну заяву Дергачівської місцевої прокуратури було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатись за загальними правилами позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання письмового відзиву проти позову.
До Богодухівського районного суду Харківської області від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому вона просить: закрити провадження по справі, мотивуючи тим, що за змістом статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства, обовязки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. З огляду на це, постановою від 22 серпня 2018 року по справі № 606/2032/16-ц ОСОБА_3 Верховного Суду дійшла висновку, що аналогічний спір стосується земельної ділянки, наданої фермерському господарству в оренду, так як обовязки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його реєстрації. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовано у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 13 березня 2018 року у праві № 348/992/16-ц. Позивач у справі, в підтвердження зазначеного вище, в якості відповідача залучив фермерське господарство «Сухини 2», яке створено відповідно до умов договору оренди земельної ділянки та Закону України «Про фермерське господарство». На підставі викладеного, враховуючи, що судом відкрито провадження у справі, просила закрити провадження по справі.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти закриття провадження по справі заперечував, пояснив, що земельна ділянка виділялась ОСОБА_1, як фізичній особі, тому виходячи з суб»єктного складу учасників, справа має розглядатись в порядку цивільного судочинства.
Представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судовому засіданні, клопотання про закриття провадження у справі, підтримала в повному обсязі, підтвердивши підстави зазначені у клопотанні.
Представник відповідача СФГ «Сухини 2» в підготовче засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з»явився, з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з положеннями статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство»).
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.
За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов'язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
З матеріалів справи вбачається, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про надання в оренду земельних ділянок» №1149-СГ, який прокурор просить визнати незаконним, видано 19 лютого 2016 року. Договір оренди між ГУ Держгеокадастр у Харківській області та ОСОБА_1 укладено 27 квітня 2016 року. 14 травня 2016 року право оренди зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 26 серпня 2016 року ОСОБА_1 було створено фермерське господарство «Сухини 2» та 21 березня 2017 року сторонами укладено договір суборенди земельної ділянки, право суборенди зареєстровано за ФГ «Сухини 2 » 24 березня 2017 року.
Отже, враховуючи, що після реєстрації права оренди земельної ділянки, наданої їй для ведення фермерського господарства, ОСОБА_1 заснувала фермерське господарство, яке є юридичною особою, обов'язки орендаря та обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, суд доходить висновку, що спір у цій справі стосується земельної ділянки, наданої в оренду фермерському господарству.
Спори юридичних осіб, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування, із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Виходячи з положень статті 200 ЦПК, така ухвала може бути постановлена за результатами підготовчого засідання.
Керуючись ст.ст.200, 255 ЦПК України,-
Клопотання представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 В»ячеславівни - задовольнити.
Провадження у справі за позовом заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, СФГ «Сухини 2», про визнання наказу незаконним, договору оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації та повернення земельних ділянок - ЗАКРИТИ.
Розяснити позивачу, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СУДДЯ