Справа №428/7775/19
Провадження №2/428/2071/2019
20 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача ОСОБА_4 від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстрована відповідач ОСОБА_2 - її баба. Відповідач ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутня без поважних причин. Вона виїхала з вказаної квартири до іншої області, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушують права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає її такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у будинку АДРЕСА_1 з 1969 року. Вона є сусідкою ОСОБА_1 , яка разом з матір`ю ОСОБА_6 і бабою ОСОБА_2 заселилися в 2011 році до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_2 проживала у вказаній квартирі. Вона в останнє бачила в травні 2013 року ОСОБА_2 , яка повідомила, що її запросила до себе проживати сестра у м. Мелітополь Запорізької області.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є знайома з сусідкою ОСОБА_1 , баба ОСОБА_2 якої давно не проживає у квартирі, яка розташована на 3 поверсі. У вказаній квартирі з 2011 року проживала ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_6 і онукою ОСОБА_1 . Коли у м. Сєвєродонецьк розпочалися військові дії влітку 2014 року, вона бабу ОСОБА_2 не бачила. Від сусідів їй стало відомо, що баба ОСОБА_2 поїхала, а куди саме їй невідомо.
20.11.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 28.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., в реєстрі №530, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2014 року №19670848 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2014 року, оскільки переїхала проживати до м. Мелітополь Зпорізької області. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_5 , яка підтвердила, що їй особисто відповідач ОСОБА_2 повідомила, що її запросила до себе проживати сестра у м. Мелітополь Запорізької області. Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з літа 2014 року, вона ОСОБА_2 у спірній квартирі не бачила та від сусідів дізнадась, що остання уїхала.
Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхала з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на проживання до м. Мелітополь Запорізької області. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення.
Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем її реєстрації понад один рік і переїхала проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж . І . Кордюкова Кордюкова