Справа № 266/485/19
Провадженя№ 2/266/437/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.03.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108. В даному будинку крім неї зареєстрований її колишній цивільний чоловік ОСОБА_2, який є відповідачем за даним позовом. У зазначеному будинку відповідач зареєстрований з 07.04.2009 року, але фактично не проживає з 08 липня 2016 року. Більше одного року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, що тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг, особистих речей в будинку не має. Просить визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням в будинку № 108 по вул. Піонера Балабухи в м. Маріуполі.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що ОСОБА_2 - її цивільний чоловік, вони мешкали разом біля 12 років, десь з 2004р. по 2016р. 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108, спадкові, раніше будинок належав її батькам, а зараз 13/50 часток їй, інша частина будинку належить її брату. Вона зареєструвала ОСОБА_2 у вказаному будинку, оскільки в нього не було зареєстрованого місця проживання, а у кінці серпня 2016р. він забрав свої речі та сказав, що мешкає у м. Маріуполі по вул. Моцарта, буд. 60, і більше не повертався та вона не телефонувала. ОСОБА_2 не працював, займався підробітками, в нього є родичі на західній України, можливо він там мешкає. Підтримала позовні вимоги, просила визнати ОСОБА_2 втратившим право користування вказаним житлом, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3, суду пояснила, що ОСОБА_1 її сусідка. Вони з чоловіком придбали будинок за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 107, у 2006 році. Михайло та ОСОБА_1 мешкали однією родиною за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108. З липня 2016р. Михайло перестав мешкати у будинку, вона до цього його зустрічала, він часто гуляв з собакою, а після липня 2016р. не бачила. Зараз у цьому будинку мешкає донька ОСОБА_1

Суд, вислухавши позивачку, допитавши свідка, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.1994р., посвідченого державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори в реєстрі за номером № І-579, 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 9-11).

Згідно акту від 05.11.2018 року КСН «Бригантина», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно з довідкою-актом, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але не мешкає у будинку з 08 липня 2016р., особистих речей в будинку не має, а мешкає за адресою: м. Маріуполь, вул. Моцарта, буд. 60, про що свідчать сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно домової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку 108 по вул. Піонера Балабухи у м. Маріуполі, ОСОБА_2, 24.06.1962р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 07.04.2009р.(а.с. 27).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги ОСОБА_1 вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач будучи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеним будинком.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, оскільки є пенсіонеркою та перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265, 269, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, втратившим право користування жилим приміщенням, житловим будинком № 108 по вулиці Піонера Балабухи в місті Маріуполі Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 22.03.2019 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, вул. Піонера Балабухи, буд. 108, м. Маріуполь

ОСОБА_2, 24.06.1962р.н., вул. Піонера Балабухи, буд. 108, м. Маріуполь