Справа№329/743/19
Провадження № 2/329/278/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Ломейка В.В. при секретарі Богдан І.І., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про тлумачення заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про тлумачення заповіту.

В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 За життя 15.12.2004р. вона склала заповіт, де своїм волевиявленням заповідала право на земельну частку (пай) згідно сертифікату ЗП № 028408 ОСОБА_1 . У визначений Законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори Чернігівського району Запорізької області та подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, але їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки майно, що вказане спадкодавцем у заповіті не підтверджується тим документом, що вказаний у заповіті. Вона замість сертифікату надала нотаріусу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 022765 виданим 29.12.2001 року на підставі рішення Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області за № 04 від 24.12.2001 року.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 25.03.2008 року (справа № 2-151/08) за нею було визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом площею 9,56га, розташовану на території Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 022765 виданим 29.12.2001 року на підставі рішення Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області за № 04 від 24.12.2001 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.11.2008 року вона переоформила земельну ділянку на своє ім`я та отримала державний акт на право власності серія ЗП № 044180.

06.09.2019 року позивач звернулася до державного нотаріуса Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , але нотаріусом відмолено через те, що нотаріус не має право тлумачити заповіт.

У зв`язку з цим просить здійснити тлумачення дублікату заповіту складеного ОСОБА_2 , виданого 05.04.2018 року в.о. старости Широкоярського старостинського округу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області та зареєстрованого в державному реєстрі за № 10 спадковим майном: пасовище 1,12 умовних кадастрових га, сіножаті 0,02 умовних кадастрових га; багаторічні насадження 0,01 умовних кадастрових га.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав клопотання за підписом селищного голови, в якій просив розглядати справу за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 34).

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи важає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно сертифікату ЗП № 028408 виданого Чернігівською райдержадміністрацією 11.07.1996 року ОСОБА_2 на підставі рішення Чернігівської райдержадміністрації від 13.05.1996 року № 113 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ворошилова розміром 14,40 в умовних кадастрових гектарах (а.с.7).

За життя ОСОБА_2 15.12.2004 року склала заповіт, де своїм волевиявленням заповідає земельну частку (пай), який належить їй на праві особистої власності і знаходиться на території Широкоярської сільської ради ОСОБА_1 , що підтверджується дублікатом заповіту виданого 05.04.2018 року в.о. старости Широкоярського старостинського округу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області та зареєстрованого в державному реєстрі за № 10 (а.с. 5).

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 25.03.2008 року (справа № 2-151/08) за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом площею 9,56га, розташовану на території Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 022765 виданого 29.12.2001 року на підставі рішення Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області від 24.12.2001 року за № 04 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

ОСОБА_1 переоформила вказану земельну ділянку на своє ім`я, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 044180 виданим 07.11.2008 року (а.с.9).

06.09.2019 року позивач звернулася до державного нотаріуса Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , але нотаріусом відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується копією постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 13.09.2019 року через те, що заповідальне розпорядження заповіту, посвідченого виконкомом Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області 15.12.2004 року по реєстру за № 393, стосується земельної частки (паю), що знаходиться на території Широкоярської сільської ради, а заявниця прохає оформити право на земельну частку (пай) згідно сертифікату ЗП 028408 виданого Чернігівської РДА 11.07.1996, таким чином немає можливості встановити волевиявлення спадкодавця відносно конкретного майна (а.с.10).

Згідно припису ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положень ст.ст.213,1256 ЦК України та враховуючи роз`яснення, що містяться в п.4 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - суд вважає, що правочин тлумачиться судом лише при розгляді спору (тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч. 2ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Отже, тлумаченню підлягає заповіт, який містить суперечність слів і понять).

Ніякого спору між спадкоємцями, через який необхідно було б тлумачити заповіт - з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, текст заповіту викладений чіткою і зрозумілою мовою, в ньому немає подвійного змісту, із заповіту чітко вбачається воля заповідача. Тому, заявленими позовними вимогами позивач, фактично, просить вийти за межі тлумачення змісту Заповіту.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вважає, що її тітка у своєму заповіті заповідала їй крім земельної ділянки пасовище, сіножаті, багаторічні насадження. Тобто метою звернення до суду фактично є не тлумачення змісту заповіту, а можливіть набуття права власності на майно ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, хоча право власності на земельну ділянку за заповітом позивачкою визнано вже рішенням Чернігівського районного суду від 25.03.2008 року № 2-151/08.

За таких обставин задоволення позовних вимог про тлумачення заповіту призведе до здійснення судом пошуку волі спадкодавця, внесення до нього змін, що не допускається законом.

Отже, виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 1233, 1256 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-81,264,265, 354 ЦПК України, а також враховуючи положення п.4 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про тлумачення заповіту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя В.В.Ломейко