КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 758/2236/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14883/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Білич І.М., Панченка М.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Подільського районного суду міста Києва постановленої 30 квітня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Гребенюка В.В.,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду до Черкаського районного суду Черкаської області.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного процесуального законодавства. Зокрема вказує, звертаючись із даним позовом до суду позивач керувався положеннями ч.3 ст.28 ЦПК України, проте на думку скаржника в даному випадку дана норма не може бути застосованою оскільки, предметом позову є відшкодування моральної шкоди, а вказана норма дає можливість пред`явлення позову щодо відшкодування майнової шкоди. Тому вважає, що в даному випадку справа підсудна Черкаському районному суду Черкаської області, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Крім того зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що дана справа підсудна Подільському районному суду м. Києва.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Із змісту пред`явленого позову вбачається, що його предметом є стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю позивача.

З витягу кримінального провадження №0006125 вбачається, що 3 жовтня о 13 год 05 хв. По вул.. Кирилівській, 115/1 в м. Києві автомобілем «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_2 . В результаті даної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Так, постановою старшого слідчого Подільського УП ГУНП в м. Києві старшого лейтенанта поліції Кошіль Я.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006125 від 4 жовтня 2016 року за ч.1 ст.286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При цьому у вказаній постанові зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи №1775/е від 16 листопада 2016 року тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_2 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Відповідно до постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2017 року визнано ОСОБА_3 , винним у вчиненні ДТП передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи накладення адміністративного стягнення передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Таким чином, позивач обґрунтовано звернулась із позовом до Подільського районного суду м. Києва.

Таким чином, судом першої інстанції при відкритті провадження у даній справі, дотримано правила підсудності, оскільки позов подано за місцем заподіяння шкоди.

Доводи скаржника про те, що ч.3 ст.28 ЦПК України не може бути застосована оскільки, предметом позову є відшкодування моральної шкоди, а вказана норма дає можливість пред`явлення позову щодо відшкодування майнової шкоду, проте на думку апеляційного суду такі доводи не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що вказана норма законодавець не визначає, що застосування положення ч.3 ст.28 ЦПК України не може застосовуватись до вимог про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: