Справа № 361/1332/19
Провадження № 2/361/1888/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

27 листопада 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., з участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою АДРЕСА_1 ( колишній номер будинку НОМЕР_1 ), з тих підстав, що він є власником будинку, відповідач є його сином, з дитинства проживав у цьому будинку разом з ним, а після 2005 року в будинку не проживає, проживає за чутками у місті Бровари; в останнє син приїжджав у будинок в 2015 році, коли він просив сина добровільно знятись з реєстрації, але син добровільно цього не зробив.

Відповідач в судове засідання не явився повторно, був повідомлений належним чином, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання, і крім того, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті судової влади. Відповідач відзиву, доказів, інших заяв не подав.

Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено такі обставини:

Згідно наданого витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно - єдиними повноправним власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , є позивач.

Згідно довідки органу місцевого самоврядування Богданівської сільської ради за даною адресою зареєстровані позивач і його син ОСОБА_2 .

Згідно довідки органу місцевого самоврядування Богданівської сільської ради змінена нумерація будинків по АДРЕСА_1 .

Згідно актам обстеження умов проживання, складених депутатом ОСОБА_3 10.01.2018р., 05.04.2018р., 17.08.2018р. і 12.02.2019р. - за адресою АДРЕСА_1 проживає і зареєстрований позивач ОСОБА_1 , також зареєстрований його син ОСОБА_2 , який у будинку не проживає.

Свідок ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_5 і депутат Богданівської сільської ради з листопада 2015 року, суду пояснив, що позивач є його сусідом, знає сина позивача- ОСОБА_4 , з дитинства, спілкувались до 2003 року, але за останні 10 років він відповідача за дано адресою не бачив, за чутками ОСОБА_4 проживає в місті Бровари. Свідку як депутату не відомі випадки, щоб позивач виганяв сина чи щоб відповідач намагався вселитись до будинку. Біля двору вказаного будинку свідок бачив відповідача в останнє приблизно в 2012-2013р. Крім того, свідок пояснив, що на прохання позивача від обстежував будинок і складав декілька актів, якими дійсно було підтверджено не проживання відповідача у вказаному будинку, і дану обставину підтверджували сусіди, опитані ним.

Свідок ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_6 , сусідка з кінця 2017 року, суду пояснила, що знає сім,ю ОСОБА_1 на протязі 17 років, знає сина позивача - ОСОБА_4 , який жив у будинку батька коли ще ходив у школу, а приблизно з 2009 року вона ОСОБА_4 за вказаною адресою і у селі не бачила і може стверджувати, що відповідач у даному будинку тривалий час не проживає; про такі випадки, щоб позивач не пускав сина у будинок чи щоб відповідач намагався вселитись у будинок - їй не відомо.

Таким чином, суд встановив такі факти:

Позивач є власником будинку.

Відповідач зареєстрований на постійне місце проживання у даному будинку як член сім,ї власника і свого часу набув право користування жилим приміщенням як член сім,ї.

З 2010 року відповідач в будинку не проживає, залишив будинок добровільно, не повертався проживати до будинку, не намагався вселятись для проживання, остаточно втратив з будинком батька зв`язок як з його постійним місцем проживання. Речей відповідача у будинку нема.

Не встановлено підстав для збереження за відповідачем права користування даним житловим приміщенням.

Згідно ст..405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними від права власності.

Згідно ст. 391 ЦК власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності.

Таким чином, є підстави для визнання відповідача, який тривалий період, значно більше ніж один рік, не проживає в будинку позивача без поважних причин, таким, що втратив право користування жилим приміщенням- даним будинком, належним на праві власності позивачу, з підстав, передбачених ст..405 ЦК України.

Керуючись ст.ст.321,391,405 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.ст.259-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити;

визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 ( колишній номер будинку НОМЕР_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо копія рішення не буде вручена відповідачу у день його складення, він має право на поновлення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява буде ним подана протягом двадцяти днів з дня вручення копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо копія рішення не буде вручена позивачу у день його складення, він має право на поновлення строку подання скарги, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом 30 днів з дня вручення копії рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 29.11.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова