провадження № 2/520/2174/19
27.03.2019 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар суду - Молодов В.С. ,
Провадження за позовною заявою ОСОБА_1 відкрито 23 листопада 2018 року, розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (далі - ТОВ «СТ «ДОМІНАНТА») на позов ОСОБА_1 не відізвався, будь-якої процесуальної активності при розгляді справи не проявив.
За приписами частини восьмої статті178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 11.08.2017 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «NISSAN PRIMERA», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 та «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2
Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 014689 від 05.09.2017 р. було складено у відношенні позивача ОСОБА_1 , яка була звинувачена в порушенні п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода
Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_2. до апеляційного суду Одеської області.
З метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 273 КУпАП, була призначена судова експертиза, на вирішення якої були поставленні питання щодо відповідності дій водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правилам Дорожнього руху України і можливості запобігти ДТП у разі їх виконання.
За результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та відеотехнічної експертизи № 17-5738/6210/6211 від 18 квітня 2018 року були одержані наступні висновки: за даними схеми ДТП, даними відеозапису події, зіткнення автомобілів «NISSAN PRIMERA» і «SKODA» відбулося приблизно між середньою та лівою смугою проїзної частини, по напрямкові їх руху, а поворот ліворуч водій автомобіля «SKODA», виконував із крайньої правої, по ходу його руху, смуги проїзної частини; у даній дорожньо-транспортній ситуації, за даними відеозапису пригоди водій автомобіля «NISSAN PRIMERA» - ОСОБА_1 виконанням вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху не мала технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «SKODA»; виконанням вимог пунктів 10.3 і 10.4 Правил дорожнього руху, завчасним перестроюванням в середню смугу (яка була крайній лівій для даного напрямку руху) проїзної частини перед поворотом ліворуч, надав при цьому дорогу автомобілю «NISSAN PRIMERA», водій автомобіля «SKODA» - ОСОБА_2 , мав технічну можливість не допустити умови виникнення ДТП; дії водія автомобіля «SKODA» ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам пунктів 10.3 та 10.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП.
Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень.
На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.08.2017 року о 08 годину 30 хвилин, цивільно-правова відповідальність водія «SKODA» ОСОБА_2 була застрахована ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», що підтверджується полісом № АК3559965.
У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 також підтвердив дійсність страхового полюса серії АК/3559965 з 14.03.2017 року до 13.03.2018 року.
Відповідно до Преамбули ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З посиланням на частину 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За умовами договору страхування, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» страхова сума за полісом серії AK/3559965 за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100000,00 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого - 200000,00 гривень.
Вимоги ОСОБА_1 в цій частині позову є законними та обґрунтованими. Обставини, на які посилається позивач, доведені належними, достатніми та допустимими доказами. Суд не встановив підстав для відмови позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди в заявленому позивачем порядку та розмірі.
Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 200000 грн., суд зазначає наступне.
Позивач ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди просить покласти на відповідача ОСОБА_2 , внаслідок противоправних дій якого така шкода була завдана позивачу.
Відповідач ОСОБА_2 проти обов`язку відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_3 не заперечує. Проте не погоджується із заявленим позивачем розміром цієї шкоди у 200000 грн., посилаючись на його недоведеність. Зі свого боку відповідач ОСОБА_2 розмір моральної шкоди, яку зазнала ОСОБА_1 оцінює у 2000 грн., які і погоджується відшкодувати позивачу.
Відповідно до статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За роз`ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, в чому полягала спричинена їй неправомірними діями відповідача моральна шкода, та з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір такої шкоди. Проте позивачем не виконано обов`язок доказування і подання доказів, на підтвердження розміру моральної шкоди.
За правилами статті 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів законом покладено на сторону, яка посилається на певні обставини.
Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо про відшкодування моральної шкоди у визначеному нею розмірі в 200000 грн. є недоведеними.
Проте, зважаючи на положення статей 23, 1167 ЦК України, суд погоджується, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс певні моральні переживання, пов`язані з пошкодженням його майна, втратою додаткового часу і додаткових зусиль для підготовки і подачі до суду необхідних документів. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача, грошову суму у розмірі 4000 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України: НОМЕР_5 , виданий 05.04.1996 р. Малиновським РВ м. Одеси; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1) на відшкодування моральної шкоди 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Днем складення рішення суду є 27 березня 2019 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Літвінова І. А.