Справа №442/967/19
Провадження №2/442/602/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодорожівської сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є племінницею покійної ОСОБА_3, яка померла 28 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №358333 виданого виконавчим комітетом Верхньодорожівської сільської ради Дрогобицького району.

За життя ОСОБА_3 не оформила право власності на своє майно, однак 03.03.1997 року залишила заповіт, яким усе своє майно яке належатиме їй на день її смерті і на яке вона матиме право - заповіла їй ОСОБА_2, який зареєстрований у Верхньодорожівській сільській раді реєстраційний номер №4 .

У зв'язку із одруженням 1999 році вона змінила прізвище з ОСОБА_3 на Хлопік, який розірвала 12.12.2016 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-СГ №018618. Після розірвання шлюбу залишила прізвище Хлопік.

27.09.2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, після укладення шлюбу їй присвоїно прізвище «Щербай», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-СГ №098782 виданого відділом РАЦС міста Перемишляни, актовий запис №63.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок №34 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Д.Грицая в с.Верхній Дорожів Дрогобицького району Львівської області. Вартість спадкового майна становить 125300,00 грн.

Оформити в нотаріальному порядку право власності на спадкове майно вона не може так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується Постановою нотаріуса від 13.09.2018 року.

Згідно довідки Верхньодорожівської сільської ради Дрогобицького району №683 від 17.09.2018 року будинок № 34 по вул..Д.Грицая в с.Верхній Дорожів, Дрогобицького району, рахується за ОСОБА_3 Дата будівництва якого 1960 рік.

Будівництво та реєстрація цього будинку її тіткою відбувалось на підставі норм Цивільного кодексу Української PCP 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р.

Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майна, яке належало на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства.

Оскільки вона не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті тітки на житловий будинок, вважає єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з»явився, від неї поступило клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3, яка померла 28 червня 2014 року. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Д.Грицая, 34, с.Верхній Дорожів, Дрогобицького району Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України «право на спадкування мають особи, визначені у заповіті».

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, як встановлено в судовому засіданні позивач не відмовлявся від спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач на підставі заповіту є її спадкоємцем, який прийняв спадщину та після смерті тітки вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок №34 по вул. Дмитра Грицая в с.Верхній Дорожів Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 74,80 кв.м., з яких житлова площа становить 35,90 кв.м. та господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_3, яка померла 28.06.2014 року..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар