Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 372/876/16-ц

провадження № 61-10883св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Гулька Б. І., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року у складі судді Зінченка О. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року у складі суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Мережко М. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - ПАТ «СК «Інгострах») про стягнення 50 000,00 грн страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 24 серпня 2015 року її чоловіком ОСОБА_4 з ПАТ «СК «Інгосстрах» укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку (далі - договір страхування), оскільки він відбував на службу в зону АТО. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер від раптового серцевого нападу. Позивач звернулась до страхової компанії із заявою про сплату їй, як дружині застрахованої особи, суми страхового відшкодування, однак отримала відмову обґрунтовану тим, що смерть від ішемічної хвороби серця: гострої коронарної недостатності є не нещасним, а страховим випадком.

Така відмова є безпідставною, оскільки умовами договору до страхових випадків віднесено, зокрема, смерть або ушкодження здоров'я застрахованої особи від нещасного випадку внаслідок ушкодження органів серцево-судинної системи. Смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок серцевого нападу, тобто має місце настання страхового випадку.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн страхового відшкодування, 551,20 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про настання страхового випадку, передбаченого договором страхування, дотримання позивачем порядку повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку та порушення відповідачем прав позивача шляхом відмови сплатити страхове відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2016 року відповідач звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення Обухівський районний суд Київської області від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

27 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження; зупинено виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року справу призначено до касаційного розгляду.

26 лютого 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено про помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що смерть ОСОБА_4 є страховим випадком. Судами не надано належної оцінки умовам договору страхування, відповідно до якого страховим випадком є настання смерті або захворювання внаслідок нещасного випадку, тоді як захворювання, також, раптові та професійні не відносяться до нещасних випадків. Судами не досліджувався стан здоров'я застрахованої особи на день смерті, історія хвороби померлого, не встановлювався причинний зв'язок між смертю померлого та його хворобою. Обґрунтування рішення суду здійснено на підставі припущень, що застрахована особа померла від раптової зупинки серця, при цьому у довідці визначена причина смерті - ішемічна хвороба серця, яка не виникає раптово, й вмить не призводить до зупинки серця, проміжок часу від виникнення хвороби до настання смерті рахується роками, а не хвилинами або секундами, отже, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що смерть ОСОБА_4 від ішемічної хвороби серця є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку, згідно з умовами якого і Правилами страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику, або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і Правил страхування.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до пункту 6 загальних умов страхування договору добровільного страхування № ZPS2NS-158 W0GP до страхових випадків, що підлягають відшкодуванню відноситься «ушкодження органів серцево-судинної системи», що призвело до смерті страхувальника та відноситься до страхового випадку.

Нещасним випадком за цим договором необхідно вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулась і в наслідок якої настав розлад здоров'я застрахованої особи або смерть.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Отримавши заяву позивача про настання страхового випадку, відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки подія при якій помер чоловік позивача не є страховим випадком.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Правовідносини сторін виникли на підставі договору добровільного страхування.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (частина перша статті 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон)).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов'язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов'язковим протягом всього строку дії договору страхування життя (стаття 6 Закону).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Тобто страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхової події.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Підпунктом 6.1. пункту 6 договору страхування передбачено, що страховими випадком, згідно з цим договором і Правилами страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо): страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку; ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку, зокрема, ушкодження органів серцево-судинної системи.

Нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи (страхувальника, вигодонабувача, спадкоємця) подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров'я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками; ботулізмом; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом), поліємілітом, сказ внаслідок укусу тварин, правець застрахованої особи або її смерть. Не дає підстав для здійснення страхової виплати отримання внаслідок травми садн, припухлостей м'яких тканин та ран до 2 кв. см та глибиною до підшкірної клітковини, а також ушкоджень, що потребують безперервного стаціонарного/амбулаторного лікування строком менше 3 днів. Захворювання, також, раптові та професійні не є нещасним випадком. Нещасним випадком, також, є наступні події, які призвели до розладу здоров'я або смерті застрахованої особи; утоплення, ураження блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб (підпункт 6.2. пункту 6 договору страхування.

Суд першої інстанції свій висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн мотивував лише посиланням на норми ЦК України та Закону, проте не дослідив умови договору страхування, не з'ясував, чи настав страховий випадок, не дослідив докази та обставини настання смерті застрахованої особи.

Суд апеляційної інстанції належним чином доводи апеляційної інстанції не перевірив, не виклав переконливі висновки на спростування доводів апеляційної скарги про не настання страхового випадку, не витлумачив зміст договору добровільного страхування від нещасного випадку, а саме, чи є ішемічна хвороба серця страховим випадком за встановлених обставин смерті ОСОБА_4

Отже, суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки всім доводам сторін у справі, не з'ясовано всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, отже, допущено такі порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дії, що їх повинен виконати суд апеляційної інстанції під час нового розгляду справи

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладені Верховним Судом мотиви та висновки, з'ясувати обставини та причину смерті ОСОБА_4, встановити, чи є причина смерті, відповідно до договору страхування, страховим випадком, та ухвалити законне та обґрунтоване рішення суду.

Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: Б. І. Гулько

А.С. Олійник

С. О.Погрібний

Г.І. Усик