КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м. Київ

справа №382/1487/18

провадження № 22-ц/824/1395/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року /суддя Кисіль О.А./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12 993, 95 грн.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором 267, 21 грн та 35, 24 грн судових витрат. /а.с. 49-54/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Литвиненко О.Л. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам та неустойкою, ухваливши в цій частині нове, задовольнивши ці позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач своїм підписом під анкетою-заявою висловив згоду на укладення договору, ознайомився і погодився на умови та правила надання банківських послуг, тобто сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Відсутність підпису позичальника під умовами та правилами надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був з ними ознайомлений. Зміна тарифів, зокрема розміру процентної ставки, також передбачена умовами та правилами надання банківських послуг, з вимогою про розірвання договору відповідач не звертався, продовжуючи користування кредитними коштами, а отже прийняв нові тарифи. З моменту збільшення відсоткової ставки відповідач здійснював сплату відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Судом першої інстанції не перевірено належним чином розрахунку заборгованості та не надано оцінки користуванню відповідача кредитними коштами, частковій сплаті заборгованості.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 24.10.2011 року ОСОБА_6 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». /а.с. 10/

Зі змісту вказаної анкети-заяви та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» /а.с. 11/, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме щодо базової процентної ставки в місяць в розмірі 3,0 %, тобто 30 % річних, розміру щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи позивача. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням становить 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. /а.с. 12-26/

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в період з 31.10.2011 року по 31.01.2017 року частково здійснював погашення по договору кредиту. /а.с. 5-9/

Станом на 08.07.2018 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору від 24.10.2011 року рахується заборгованість на загальну суму 12 993,95 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 741,91 грн., 9 184,82 грн. - заборгованості за пенею, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 594,95 грн. - штрафу (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 1056 ЦК України, якою передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором; ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; ст. 536 ЦК України, згідно якої, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства; ст. 549 ЦК України, якою визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Встановивши, що розмір процентів не був визначений умовами кредитного договору, а отже підлягали нарахуванню на рівні облікової ставки НБУ, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення забороняється положеннями Конституції України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог лише у сумі заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміна тарифів, зокрема розміру процентної ставки, також передбачена умовами та правилами надання банківських послуг, з вимогою про розірвання договору відповідач не звертався, продовжуючи користування кредитними коштами, а отже прийняв нові тарифи. Колегією суддів не приймаються до уваги на підставі наступного.

За змістом ст.ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України, вбачається, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ.

Як вбачається з матеріалів справи та доданих до неї доказів, кредитний договір укладений 24.10.2011 року, тобто після набрання чинності вказаного вище Закону, у зв'язку з чим, збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є неправомірним.

Аналогічна правова позиція викладена 14 березня 2018 р. у справі № 515/1844/16-ц Верховним Судом.

Окрім того, продовження користування відповідачем кредитними коштами не може свідчити про його обізнаність у змінах розмірів процентної ставки за цим кредитним договором та не є допустимим доказом по справі.

Так, щодо нарахування позивачем до сплати відповідачу штрафу в якості фіксованої та процентної складової, суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування, в тому числі і одночасне застосування двох видів штрафу, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Також, слід зазначити, що судом першої інстанції було вірно здійснено розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_6 за період з 28.01.2012 року по 08.07.2018 року, на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки в розумінні ст. 1048 ЦК України, розмір процентів не був визначений умовами кредитного договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Литвиненко ОлениЛеонідівни на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: