Номер провадження: 22-ц/813/4765/19
Номер справи місцевого суду: 495/3726/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.03.2019 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на обєкт нерухомості

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на обєкт нерухомості.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на обєкт нерухомості було відкрито та справа призначена до розгляду.

Під час розгляду справи, судом до участі у справі, в якості третьої особи був залучений ОСОБА_6, син позивачки ОСОБА_3

Не погоджуючись з ухвалою судді про відкриття провадження від 19 травня 2017 року, в частині недотримання правил підсудності, 26 лютого 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Однак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року про відкриття провадженняне може бути відкрито за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2017 року, позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на обєкт нерухомості.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, саме позивачка ОСОБА_3, яка звернулася до суду з позовом була повідомлена про слухання справи.

Також з матеріалів вбачається, що ОСОБА_7, представник позивачки ОСОБА_3 був присутній неодноразово в судових засіданнях, а також неодноразово повідомлений про розгляд справи, що підтверджується журналами судових засідань та довідковими листами, тобто позивачка ОСОБА_3 через свого представника була обізнана про те, що провадження за її позовом було відкрито та справа розглядається судом.

Однак, тільки 26 лютого 2019 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою.

При цьому, в апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3 навіть не зазначає з яких причин нею був пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали.

Крім того, слід зазначити, що третя особа ОСОБА_6, син позивачки ОСОБА_3, 12 березня 2018 року звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року про відкриття провадження в частині недотримання правил підсудності, за результатами якої постановою апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_6 залишена без задоволення, ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року залишена без змін.

Про те, що зазначена справа за апеляційною скаргою ОСОБА_6 розглядається в апеляційному суді також був повідомлений ОСОБА_7, представник позивачки ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу судді про відкриття провадження в частині недотримання правил підсудності, звернулася саме позивачка ОСОБА_6, яка скориставшись своїм правом на звернення до суду, у відповідності до вимог цивільно-процесуального кодексу, особисто подала до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Європейський суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99,пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) (пункт 47 рішення).

На підставі вищевикладеного, у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_3 на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року про відкриття провадження слід відмовити на підставі ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною ОСОБА_3 на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на обєкт нерухомості.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева