Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 613/76/16-ц

провадження № 61-21868св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та її заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товарної біржі «Слобожанщина», ОСОБА_6 про визнання недійсними біржового договору купівлі-продажу автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поновлення права спільної сумісної власності подружжя, відшкодування збитків, визначення часток у праві спільної власності, присудження грошової компенсації за частку автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвали Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року та від 27 квітня 2016 року у вищевказаній справі.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження, звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Відрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року та від 27 квітня 2016 року, вказану цивільну справу № 613/76/16-ц витребувано з Богодухівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року та від 27 квітня 2016 року передано до Верховного Суду.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 780,61 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 670,92 грн.

14 січня 2019 року ОСОБА_4 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року в частині стягнення з неї судового збору в розмірі 1 780,61 грн та 2 670,92 грн до закінчення касаційного провадження у справі.

18 березня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити ОСОБА_5 відчужувати будь-яким способом належний йому автомобіль «ГАЗ-3302-414», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

В цей же день до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, яке обґрунтовано тим, що вона є одинокою матір'ю і самостійно виховує доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка хворіє епілепсією. У зв'язку хронічною хворобою дитини вона ніде не може працевлаштуватися, оскільки доглядає за дитиною. З 24 листопада 2016 року їй призначено компенсацію за надання соціальних послуг, а також на утримання доньки стягуються щомісячно аліменти у розмірі 1 тис. грн, інших доходів вона не отримує.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Перевіривши доводи заявника, суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову слід задовольнити, виходячи з викладених нею обставин.

Заява ОСОБА_4 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням позивача.

Тому в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 136, 260, 401, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов