Справа №167/457/18
Провадження №2/167/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року. Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 грудня 2013 року. Шлюбні відносини не склалися і мають формальний характер. Подальше подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач є громадянином іншої держави. Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4 Ефе, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим зазначила, що однією з причин погіршення стосунків було те, що відповідач не давав згоди на переїзд на постійне проживання з нею її сина від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На початку 2017 року вона разом з сином переїхали проживати в Україну. Будь-які спроби примиритися з відповідачем не дали результатів, оскільки останній категорично відмовився спільно проживати однією сімєю з нею та її неповнолітніми дітьми, шлюб існує формально, а тому просить суд розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, суду подала письмову заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. В порядку ч.1 ст.499 ЦПК України, суд звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Турецької Республіки для вручення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а також допиту відповідача. Згідно надісланих відповідачем документів, останній позовні вимоги не визнав.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що відповідно до положень ст.112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності-правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 грудня 2013 року Відділом реєстрації населення району Карабаглар/Ізмір, Республіка ОСОБА_6, актовий запис №370 (а.с.36).

Свідоцтво про шлюб містить Апостіль від 06.08.2014 року проставлений в країні ОСОБА_6, за №26221, посвідчений підписом начальника РАЦСу у Карабаглар Хюсейн Ейнель та містить гербову печатку РАЦС Карабаглар (а.с.39).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 Ефе, ІНФОРМАЦІЯ_1, який значиться громадянином України (а.с.8), що стверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 18.09.2014 року, виданою Генеральним Консульством України в Стамбулі (а.с.25).

Разом з тим встановлено, що розпорядженням Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області від 21.03.2018 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 Ефе, разом з матірю ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27, 28).

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до розяснень викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Так, судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Також, суд вважає, що категоричне небажання позивача перебувати у шлюбі з відповідачем має істотне значення для вирішення даної справи, так як покладати на позивача обовязок збереження сімї при наявності на це її категоричного заперечення не можна, оскільки це не відповідає вимогам СК України.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, зважаючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача щодо примирення з відповідачем, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а шлюб підлягає розірванню.

Судові витрати залишити за позивачем згідно її клопотання.

На підставі ст.ст.24, 55, 56, 110, 112 СК України, ст.ст.16, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 грудня 2013 року Відділом реєстрації населення району Карабаглар/Ізмір, Руспубліка ОСОБА_6, за номером 370 між громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, жителем ІНФОРМАЦІЯ_6 та громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_8, жителькою с.Щурин, вул.Шевченка, 2-В Рожищенського району Волинської області - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч