Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 566/732/16-ц

провадження № 61-6456св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи: Управління праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України у Млинівському районі Рівненської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року у складі судді Лободзінського А. С. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Григоренка М. П., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного догляду за престарілою особою.

Заяву мотивовано тим, що він перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації Рівненської області та отримував компенсацію як непрацююча працездатна особа, яка доглядає за інвалідом першої групи або за престарілим, який досяг 80-річного віку, відповідно до чинного законодавства України. Зазначав, що здійснював догляд за престарілою особою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначив, що у зв'язку з важким матеріальним становищем він з 01 грудня 2006 року по 13 лютого 2007 року працював у приватній фірмі «Техагробуд», надалі продовжував доглядати за престарілою особою ОСОБА_2 При зверненні 25 січня 2016 року до Управління праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації із заявою про закриття особової справи у зв'язку з виходом на роботу, йому повідомили, що він не має права на страховий стаж як непрацююча працездатна особа, яка доглядає за престарілим, який досяг 80-річного віку, оскільки факт здійснення догляду за престарілою особою ОСОБА_2 не встановлено.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив встановити факт постійного догляду за престарілою особою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 лютого 2006 року по 24 січня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявником не доведено факту постійного (безперервного) догляду за престарілою особою ОСОБА_2 в період з 14 лютого 2006 року по 24 січня 2016 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку із працевлаштуванням з 01 грудня 2006 року заявник втратив статус особи, яка надає соціальні послуги з постійного догляду за престарілою особою.

Короткий зміст касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що ОСОБА_1 належним чином доглядав та постійно здійснював догляд за престарілою особою ОСОБА_2 Управління праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації всупереч частині другій статті 18 Закону України від 19 червня 2003 року № 966-IV «Про соціальні послуги» виплачувало допомогу заявнику як особі, яка надає соціальні послуги, що фактично підтверджує факт надання таких послуг.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від Млинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в яких воно просило залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

16 січня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного догляду за престарілою особою, заінтересовані особи: Управління праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України у Млинівському районі Рівненської області призначено до судового розгляду.

06 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 здійснював догляд за престарілою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 29 березня 2004 року, у зв'язку з чим, за його заявою в Управлінні праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області було оформлено справу по догляду за престарілою особою та призначено виплату компенсації по 01 липня 2028 року (а.с. 9).

У період з 01 грудня 2006 року по 13 лютого 2007 року ОСОБА_1 працював у приватній фірмі «Техагробуд» (а.с. 6).

Згідно із листом від 04 травня 2016 року № 03-09 Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області повідомило, що 25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про закриття особової справи у зв'язку із його виходом на роботу (а.с. 9).

Згідно із листом від 30 серпня 2016 року № 03-09/2223 Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області повідомило, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з 01 грудня 2006 року працював у приватній фірмі «Техагробуд», однак не повідомив про це Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області. Відповідно до чинного законодавства України ОСОБА_1 з моменту працевлаштування втратив право на отримання компенсаційних виплат як непрацююча працездатна особа. Після звільнення 13 лютого 2007 року ОСОБА_1 з роботи з приватної фірми «Техагробуд» він не звертався до Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області із заявою про призначення компенсаційних виплат непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою похилого віку (а.с. 19, 20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с. 22).

Відповідно до статті 9 Закону України від 19 червня 2003 року № 966-IV «Про соціальні послуги» у разі якщо особа, яка потребує соціальних послуг, за віком або станом здоров'я неспроможна самостійно прийняти рішення про необхідність їх надання, таке рішення може прийняти опікун чи піклувальник, органи опіки та піклування відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 18 зазначеного закону центральні та місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень організовують роботу з надання відповідних соціальних послуг та здійснюють контроль за діяльністю суб'єктів, що надають соціальні послуги.

Пунктом першим Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 558 (далі - Порядок), визначено, що щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги.

Відповідно до статті 8 Порядку компенсація призначаєтьсяна час, протягом якого особа, що подала заяву про необхідність отримання соціальних послуг, потребуватиме постійного стороннього догляду.

Таким чином, положеннями Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку визначено, щообов'язковою передумовою встановлення юридичного факту догляду за престарілою особою є наявність постійного і безперервного догляду. При цьому нездатність особи до самообслуговування передбачає постійну потребу особи в сторонній допомозі, а не час від часу, з одночасним оформленням такого догляду в органах соціального захисту населення.

Пункт 15 зазначеного Порядку покладає на фізичних осіб, які одержують компенсацію, обов'язок повідомляти структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації від 07 січня 2016 року № 1182 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по догляду за престарілою особою у зв'язку з виходом на роботу починаючи з 01 грудня 2006 року. Вказане рішення ОСОБА_1 не оскаржено, і цей факт суди попередніх інстанцій обґрунтовано розцінили як доказ втрати заявником статусу особи, що надає соціальні послуги постійного догляду за ОСОБА_2, починаючи з 01 грудня 2006 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявник втратив статус особи, яка надає соціальні послуги по постійному догляду за престарілою особою ОСОБА_2, у зв'язку з працевлаштуванням з 01 грудня 2006 року.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 60 ЦПК України 2004 року, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що будь-яких доказів на підтвердження того, що після припинення трудових відносин ОСОБА_1 звертався до органів соціального захисту населення з відповідною заявою про надання чи відновлення такого статусу, заявником не надано.

Доводи в касаційній скарзі ОСОБА_1 про те, що він належним чином доглядав та постійно здійснював догляд за престарілою особою ОСОБА_2, не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк