Справа №478/282/19 пров. №2/478/157/2019
У х в а л а

про відмову у відкритті провадження

26 березня 2019 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Казанківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з майна,

В с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Казанківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з майна.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.07.2011 року позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права займати посади, повязані з виконання функцій представника влади, строком на 3 роки з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його особистою власністю.

Постановою відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції від 02.12.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП 30179053).

05 грудня 2011 року запис про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №№11924330.

Позивач ОСОБА_1 посилаючись на відсутність відкритих виконавчих проваджень та будь-яких зобовязань просив зняти арешт нерухомого майна, а саме вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 05.12.2011 року про арешт нерухомого майна за №11924330, який накладений Казанківським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №30179053 від 02.12.2011 року.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зокрема, згідно ч.4 ст.126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно розяснень, які надав Верховний Суд України в постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5.

З вищевикладеного вбачається, що з позовом про скасування чи зняття арешту, накладеного в порядку здійснення кримінального провадження, може звернутися особа, яка є власником цього майна (право власності якої зареєстроване в передбаченому законом порядку) та не є учасником кримінального провадження.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження та вважають себе власниками (володільцями) арештованого майна, права яких документально не підтверджені, можуть звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначені особи, як і титульний власник майна, мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Учасник кримінального провадження має право на звернення з клопотанням про скасування арешту виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Тому ОСОБА_1, як учасник кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

З квитанції №46 від 20.02.2019 року вбачається, що позивачем ОСОБА_1 за подачу до суду позовної заяви було сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, які в силу п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.186, 258-260 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя

У х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Казанківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з майна.

Розяснити позивачу право на звернення з такими вимогами в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Казанківському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 судовий збір відповідно до квитанції №46 від 20 лютого 2019 року в сумі 704 грн. 80 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали - 26.03.2019 року.

Суддя