Номер провадження: 22-ц/813/811/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря- Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь в справі:

ОСОБА_5

ОСОБА_6

Представник 3-ї особи- ОСОБА_17

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договору дарування дійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

29.11.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначала, що 15.03.2007 року отримала в дар від матері ОСОБА_8 30 000 доларів США для купівлі земельної ділянки в селі Проців Бориспільського району Київської області,про що укладено договір у простій письмовій формі, який посвідчено двома свідками. Посилаючись на те, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, гроші вона отримала, а ОСОБА_8 ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування, просила суд визнати його дійсним.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_8 просила позов задовольнити,підтвердивши факт дарування нею коштів доньці-позивачеві по справі, в сумі 30 000.00 грн.

Представник 3-ї особи ОСОБА_10 в своїх пояснення посилається на те, що відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму,яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.Посилаючись на зазначене вважав, що зазначений договір є нікчемним та не може підтверджувати, що ці кошти витрачені на придбання Ѕ спірних частин земельних ділянок щодо яких між подружжям існує спір.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник 3-ї особи ОСОБА_10 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу а рішення суду без змін.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що районним судом порушені норми матеріального та процесуального права ,суд неповно з'ясував обставини,що мають значення для справи. При цьому зазначає про допущення помилки в рішенні суду щодо дати укладання договору дарування; вимог ст.229 ЦПК України в частині дослідження показань свідків, письмових доказів для підтвердження фактів, не надана оцінка наданим доказам та свідченням свідків не взято до уваги визнання позову самої відповідачки ОСОБА_8

Крім того, заявник посилається на вільне трактування тексту іншого судового рішення та не погоджується з висновком суду щодо безпідставності та відсутності предмету спору та висновку суду про зловживання процесуальними правами з боку позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник 3-ї особи посилається на те, що на 15.03.2007 року він був чоловіком позивачки не визнає договір дарування за його фіктивністю. Зазначає, що цей договір є нікчемним в силу ч.5 ст.719 ЦК України так як нотаріально не посвідчений. Посилається на ч.4 ст.82 ЦПК України та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_103-я особа яка не заявляє вимог щодо предмету позову: ОСОБА_12 про визнання права особистої власності на Ѕ частину земельних ділянок.

Крім того заявник стверджує, що позов є завідомо безпідставний, поданий за відсутності предмету спору, викладені в ньому обставини мають штучних характер, що в силу ч.ч.3,4 ст.44 ЦПК України визнається зловживанням процесуальними правами позивачем.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_13 уклали в простій письмовій формі розписку від 15 березня 2007 року відповідно котрої ОСОБА_8 передала у дар своїй доньці ОСОБА_11 із власних заощаджень 30 000 (тридцять тисяч) доларів США для придбання нею земельної ділянки в селі Проців Бориспільського району Київської області. Розписка містить також підписи двох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15(а.с. 5)

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_11 07.11.2017 року змінила ім'я на ОСОБА_7.(а.с. 29)

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2017 року по справі № 359/2836/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: ОСОБА_12, про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_11 відхилено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2017 року залишено без змін.

Вказаним судовим рішенням, яке вступило в законну силу, встановлено, що договір дарування валютних цінностей у сумі 30000 (тридцять тисяч) доларів США, укладений 15 березня 2007 року між ОСОБА_8 як дарувальником та ОСОБА_11 як обдарованим, є нікчемним.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Відмовляючи в задоволені заявлених вимогах районний суд виходив з того що укладений між сторонами 15 березня 2007 року договір дарування є нікчемним, завідомо безпідставним, поданий за відсутністю предмета спору та має очевидно штучний характер,що згідно з п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України свідчать про зловживання позивачкою процесуальними правами.

Судова колегія погоджується з- таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами,що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини. При цьому факти підстави позову,які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права,вказують на юридичну природу спірних правовідносин,що являються предметом позову.

За правилами частини 5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

До валютних цінностей відносяться: валюта України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України; іноземна валюта; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені в іноземній валюті або банківських металах; банківські метали (п. 1 ст. 1 Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93 за N 15-93).

Неоподаткований мінімуму доходів громадян становить 17 гривень, а відтак п'ятдесятикратний розмір становить 850 грн.

Відповідно до наданого письмового договору дар становив 30 000 доларів США, що на 15 березня 2007 року еквівалентно-151 500 грн.

Відповідно до вимог ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За таких обставин районний суд дійшов правомірного висновку, що до правових наслідків недотримання нотаріального посвідчення договору дарування валютних цінностей на суму понад п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян застосовується загальне правило, передбачене ч. 1 ст. 220 ЦК, яким встановлено, що у випадку недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами частини другої ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з того,що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню він не може стверджуватися показаннями свідків.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги свідчення свідків як доказ укладання вказаного правочину.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено,що обставини,встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справи,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10,третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету позову: ОСОБА_16, про визнання права особистої власності на Ѕ частину земельних ділянок встановлено обставини про нікчемність вказаного договору дарування.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду про нікчемність вказаного договору дарування є обґрунтованим та вірним.

Статтею 5 ЦПК України передбачено що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законом або договором. У випадку,якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного,невизнаного або оспореного права,свободи чи інтересу особи,яка звернулася до суду,суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту,який не суперечить закону.

Матеріали справи засвідчують, що відповідачка - мати позивачки, позов визнала у повному обсязі, підтвердила факт передачі в дар 30 000 доларів США і в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких доказів, що відповідачка ухилялась від нотаріального посвідчення договору, матеріали справи не містять, не зазначено які саме права,свободи та інтереси позивачки порушені такою бездіяльністю відповідачки, яка є її матір'ю, та в звязку з чим інтереси позивачки можуть бути поновлені понад 10 років після отримання коштів.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає,що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази,правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,який їх регулює.

Посилання на на помилковість в рішенні суду дати в оспорюваному правочині не є правовою підставою для скасування рішення суду та не позбавляє права позивача на звернення до суду з заявою про виправлення описки в порядку ст.269 ЦПК України.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 04.02.2018 року.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М.Сегеда

Т.В.Цюра