Справа № 698/753/19
Провадження № 2/698/289/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р. смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком відповідача ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) і на сьогоднішній день він є людиною похилого віку, пенсіонером, інвалідом першої групи, його пенсії в розмірі 2687,64 грн. йому не вистачає для постійного лікування та прийняття щоденно дорогих лікарських препаратів, також на харчування та оплату комунальних послуг за житло, яке позивач винаймає. Таким чином позивач потребує матеріальної допомоги, але його дочка ОСОБА_2 добровільно її не надає. Його дочка знаходиться у працездатному віці, має офіційний стабільний заробіток, тому вона зобов`язана та має можливість надавати матеріальну допомогу своєму батьку.

Враховуючи обставини справи, відповідно до ст. 274 ЦПК, суд розглядає справу у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що вона позов визнає частково, на даний час відповідач працює на ТОВ «Континент груп» та отримує заробітну плату в розмірі 4173 грн., яка після всіх утримань складає 3359,26 грн. Інших доходів не має. Відповідач є заміжньою людиною і значну частину доходу витрачає на сімейні потреби. Також винаймає житло у м. Сміла, за оренду якого сплачує 1000 грн на місяць. Крім оренди житла сплачує комунальні послуги, середньомісячний розмір яких становить 390 гривень. Відповідач згідна сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. на місяць.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.01.1992 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є рідною донькою позивача ОСОБА_1 (а.с. 4).

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 04.08.2018 року, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб 04.08.2018 року. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 5).

З довідки МСЕК від 13.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 безтерміново встановлено І (першу) «Б» групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на ЧАЕС.(а.с.7)

З консультативного висновку лікаря невролога Катеринопільської ЦРЛ від 23.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги і залежить від сторонніх осіб, потребує поміщення у будинок інтернат.(а.с.8)

З акту депутата Катеринопільської селищної ради від 02.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає одиноко та потребує сторонньої допомоги(а.с.11)

З довідки про доходи від 23.09.2019 року № 9001 8000 1216 3014 вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_1 складає 2687,64 грн.(а.с.13)

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області (Катеринопільський відділ обслуговування громадян) і отримує пенсію по інвалідності як інвалід І групи. (а.с. 11).

Позивач є пенсіонером та пенсія, яку він отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. На сьогоднішній день його дочка не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує батька всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, яка є рідною дочкою позивача, слід стягнути аліменти на його утримання.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін

Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що її батько не потребує матеріальної допомоги

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач є непрацездатною особою, яка потребує сторонньої допомоги, а відповідач як рідна донька останнього є працюючою особою, яка зобов`язана надавати допомогу на утримання батька.

Вирішуючи питання про розмір та вид аліментів, враховуючи положення ст.ст. 202-206 Сімейного Кодексу України, суд дійшов висновку, що запропонований відповідачем розмір допомоги у виді стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. не зможе забезпечити належне утримання позивача, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення, тобто з 02 жовтня 2019 року, довічно.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць.

З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави).

З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на своє утримання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 89, 141, 206, 259, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2019 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Управління Державної казначейської служби України у Катеринопільському районі Черкаської області (, рахунок № НОМЕР_4 в ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 768,40 гривень від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.І. Баранов