Справа № 236/672/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Ткачов О.М.,

при секретарі - Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Жданівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту смерті фізичної особи в певний час,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в м. Моспіне, Донецька область), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Моспіне Донецької області. Заявник повідомляє, що у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жданівського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми. З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті спадкодавця із заявою в порядку окремого провадження. Заявник просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також факт смерті фізичної особи у певний час, оскільки без цього вона не має можливості оформити свої права на спадкове майно.

В судовому засіданні 27.02.2019 року ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Судовий розгляд справи було відкладено для надання заявнику можливості уточнити свої вимоги. 20.03.2019 року ОСОБА_1 уточнила заявлені нею раніше вимоги, для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву про подальший розгляд справи без її участі .

Жданівський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте заінтересованою особою не направлено уповноваженого представника для участі в судовому засіданні, надано заяву про розгляд справи без участі такого представника (а.с.28); клопотань про необхідність відкладення розгляду справи до суду не надходило; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив такі обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

З пояснень заявника та наданих документів судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6., був громадянином України, був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 6-7), з причини тяжкої хвороби помер у себе вдома ІНФОРМАЦІЯ_5.

Факт смерті ОСОБА_2 відображено в наданій заявником копії лікарського свідоцтва про смерть № 4296 від 20.11.2018 року, виданій Республіканським бюро судово-медичної експертизи (а.с.12). Крім того, заявник отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане 26.11.2018 року так званою «Адміністрацією міста Моспіне ДНР», на тимчасово окупованій території України (а.с.11).

Суд критично ставиться до наданих заявником ОСОБА_1 документів щодо встановлення факту смерті ОСОБА_2. Однак, надане заявником ОСОБА_1 лікарське свідоцтво про смерть-саме медичний документ, хоча і виданий на тимчасово окупованій території України, але розцінююване судом в першу чергу, як саме медичний документ, виданий за підписом лікаря, який в силу своїх обов'язків та прийнятої ним присяги зобов'язаний був це зробити та занести до документів відомості які відповідають дійсності.

Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії («Namibia case»), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території,контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

Слід також зауважити, що відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Додатково факт смерті фізичної особи опосередковано підтверджується документами про поховання ОСОБА_2 на кладовищі у м. Моспіне Донецької області (а.с.8-9), оглянутими судом фотознімками з місця поховання (а.с.17).

ОСОБА_1 зверталась до Жданівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області у лютому 2019 року із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак орган ДРАЦС листом від 19.02.2019 року № 15.35-5/311/98 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів. виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 13).

За змістом ст. ст. 315, 318 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Моспіне Донецької області помер ОСОБА_2 ,та було видано лікарське свідоцтво про смерть № 4296 від 20.11.2018 року.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Моспіне Донецької області) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Моспіне Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відтак, суд вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами), передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

На підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу заявник надала копії окремих сторінок паспорта громадянки України на ім'я ОСОБА_1 з позначкою про реєстрацію місця проживання з 22.05.2007 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5), копію акта № НОМЕР_1 про встановлення факту спільного проживання, складеного 20.02.2019 року, який суд не сприймає, як належний доказ, бо виданий на тимчасово окупованій території України, але він розцінюється судом в першу чергу, як документ, виданий за підписом «інспектора по роботі з населенням мікрорайону «Фабричний» м. Моспіне», який в силу своїх обов'язків зобов'язаний був це зробити та занести до документів відомості, які відповідають дійсності та підписів сусідів ОСОБА_3, ОСОБА_4, які своїм підписом підтвердили спільне проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2.(а.с.14), картку «форми Б» про реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в одній квартирі (а.с.16). Близькі довірчі відносини між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які можуть вказувати на фактичні шлюбні зв'язки опосередковано підтверджується копією нотаріально посвідченого заповіту, згідно з котрим ОСОБА_2 на випадок своєї смерті вчинив заповідальне розпорядження на користь та в інтересах ОСОБА_1.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання цивільних правовідносин (ст. 3 ЦК України), суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про спільне проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у м. Моспіне Донецької області. Встановленою датою початку такого спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вважає 22.05.2007 рік. Встановленою датою завершення такого спільного проживання цих осіб суд вважає дату смерті ОСОБА_2, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті ОСОБА_2 у певний час залежить можливість здійснення нею спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою(ч.1 ст.1220 ЦК України).

За змістом ст. 318 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок).

Конституційним Судом України в рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 надано офіційне тлумачення поняття «член сім`ї». Згідно з наведним тлумаченням членами сім'ї можуть бути визнані й інші родичі або особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Розглядаючи заяву, подану ОСОБА_1, суд враховує вказані положення законодавства і звертає увагу на те, що у померлого ОСОБА_2 не було родичів, які могли б звернутись із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 лише з тієї підстави, що вона не була родичем померлого, унеможливила б реалізацію нею своїх майнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням конституційних прав заявника.

За таких обставин суд, вважає, встановленим факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в м. Моспіне, Донецька область), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Моспіне Донецької області.

Згідно із ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати, за загальним правилом, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа - Жданівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Моспіне, Донецька область, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Моспіне, Донецька область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22.05.2007 року по 19.11.2018 року.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в м. Моспіне, Донецька область), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Моспіне Донецької області.

Допустити негайне виконання рішення в частині встановлення факту смерті фізичної особи в певний час.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -