Справа № 450/4175/18 Провадження № 2/450/723/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"19" березня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Моти В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2016 року, а саме встановити стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що 04 жовтня 2005 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4. В шлюбі у сторін народилися дві дочки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. 23 лютого 2010 року було розірвано шлюб між сторонами. Діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію № 4439 від 17.12.2018 року.

Відповідач ОСОБА_4, про своїх дітей не дбає, він повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє батьківської любові та заінтересованості щодо дітей, разом з ними не проживає, не цікавиться розвитком, станом здоров'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не бере участі у їх вихованні, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток, не забезпечує доньок необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагає. Натомість вихованням займається тільки позивач - їх мати. Одночасно, вона піклується про здоров'я доньок, її фізичний, духовний та моральний розвиток і повністю їх утримує.

Відповідно до висновку № 61-2447/0/2-18 Пустомитівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 02 листопада 2018 року, Пустомитівська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки він повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків, не проявляє батьківської любові та заінтересованості щодо дітей разом з ними не проживає, не цікавиться розвитком, не піклується про духовний та фізичний розвиток доньок, не забезпечує їх необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагає. Зазначені позивачем обставини, на її думку, у відповідності з п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

11 серпня 2016 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/1479/16-ц стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 750 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з 16.06.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з 01 грудня - 2027 гривні. З якої 50 % прожиткового мінімуму на дитину становить 1013,5 грн., що є більше ніж встановлено рішенням суду. У зв'язку з чим є необхідність у збільшенні розміру аліментів.

22 січня 2019 року провадження у справі відкрито.

21 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Окрім того додала що, діти проживають із нею. Відповідач дітьми не цікавить, не утримує та матеріально їх не забезпечує. Проживає окремо. Після розірвання шлюбу відповідач бачив дітей вперше, коли їм було відповідно 5 і 6 років, коли йшли у перший клас. Востаннє з старшою дитиною бачився влітку 2017 року, молодша не хотіла бачитися з батьком. Позивач вважає за необхідне позбавити батьківських прав відповідача, оскільки той не дбає про дітей, не цікавиться ними, діти його не цікавлять і цікавити не будуть. Просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з'являвся, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Мота В.І. позовні вимоги підтримав, вважає їх підставними та таким, що відповідають інтересам дітей.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з'ясувавши думку позивача, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

З 04.10.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який розірвано 23.02.2010 року, що вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 23.02.2010 року.

У зазначеному шлюбі народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 31.08.2007 року та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 03.10.2008 року.

З копії довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію № 4439 від 17.12.2018 року виконавчого комітету Пустомитівської міської ради діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживають з матір'ю, позивачем у справі, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 30.10.2018 року діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебувають на вихованні матері, ОСОБА_1 та проживають у будинку дідуся - ОСОБА_8, 1946 року народження. Батько дітей не займається їх вихованням, не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_1, самоусунувся від виховання дітей.

З копії характеристики на ОСОБА_1 за місцем проживання, вбачається, що компрометуючих матеріалів на позивача у міську раду не надходило.

З наявних в матеріалах справи копії характеристик дітей, як учениць Пустомитівської ЗОШ № 1, вбачається, що відповідач жодного разу не з'являвся на батьківські збори та не цікавився шкільним життям, зокрема ОСОБА_5.

З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.08.2016 року вбачається, що судом вирішено стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 750 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з 16.06.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, згідно з копії довідки Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби № 43257/11 від 24.10.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліментів на утримання дітей з ОСОБА_4 за період з 16.06.2016 року по 31.10.2018 року згідно з виконавчим листом № 450/1479/16-ц, виданим 27.10.2016 року Пустомитівським районним судоми Львівської області.

Таким чином, судом встановлено, що батько з дітьми не проживає, дітей не навідує та їхнім життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться, аліментів на їх утримання не сплачує, а також добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає, таким чином, дітей матеріально не забезпечує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям, навчанням, вихованням, залишив їх на утриманні матері.

Разом з тим, відповідач в судові засідання не з'являвся, хоч був належним чином повідомлий про час та місце розгляду справи, жодних доказів на підтвердження заперечення позову суду не надано, відзив на позовну заяву суду та позивачу не представлено.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний висновок Пустомитівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки він повністю ухилилась від виконання батьківських обов'язків, не проявляє батьківської любові та заінтересованості щодо дітей, разом з ними не проживає, не цікавиться розвитком, станом здоров'я дітей, не бере участі у їх вихованні, не піклується про духовний та фізичний розвиток, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагає.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В той же час відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 Постанови роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Безспірно встановлено, що протягом тривалого часу ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлено, що ОСОБА_4 не виконує свої батьківські обов'язки, дітьми, їх здоров'ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в їх вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям дітей, разом з дітьми не проживає, дітей не навідує.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази, які б позитивно характеризували відповідача, як особистість та члена суспільства, те, що батько не бажає спілкуватись з дітьми, займатись вихованням та матеріальним їх утриманням, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Щодо позовної вимоги про збільшення розмірі аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.08.2016 року вбачається, що судом вирішено стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 750 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з 16.06.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2027 гривень.

Таким чином, беручи до уваги співмірність в утриманні дитини обома батьками, те що для повноцінного розвитку та росту дитину необхідними є значні матеріальні затрати, позовна вимога позивача про збільшення розміру аліментів на утримання дітей є підставною та підлягає до задоволення.

Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз'ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3).

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 152, 154-155, 164, 165, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76- 83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.12.2012 року у справі №450/1479/16-ц, та стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 березня 2019 року.

СуддяІ. І. Мельничук