Справа № 161/1992/16-ц Провадження №22-ц/802/78/19 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Категорія:61 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Бовчалюк З.А., ознайомившись з апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еліанс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2018 року в справі за скаргою Приватного підприємства «Еліанс» на дії і бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у волинській області Шпоти М.Л. та заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука В.П.,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2018 року в задоволені скарги в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ПП «Еліанс» подало апеляційну скаргу, яка не була оплачена судовим збором.

Ухвалою апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПП «Еліанс» було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали сплатити судовий збір в розмірі 1762, 00 гривень, оригінал квитанції надати в апеляційний суд.

На виконання вимог даної ухвали, ПП «Еліанс» подало заяву про усунення недоліків, в якій вказував, що апеляційний суд поставляючи ухвалу про залишення його апеляційної скарги без руху не звернув увагу на частину 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» та п. 14 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень у цивільних справах». Зазначає, що сплата судового збору у справах за скаргами на дії посадових осіб ДВС та державного виконавця у цивільних справах, не справляється. Крім того вказував, що дана справа уже перебувала на розгляді у Вищому спеціалізованому Суді України у 2017 році та ухвалою касаційної інстанції зроблено висновок про те, що у справах даної категорії не передбачено справляння судового збору у разі оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду від 04 березня 2019 року продовжено строк Приватному підприємстві «Еліанс» на 10 днів з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2018 року в даній справі, які зазначені в ухвалі апеляційного суду від 06 грудня 2018 року.

Апеляційним судом звернуто увагу скаржника ПП «Еліанс» на необґрунтованість заяви про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку з тим, що пп. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ №3674-VI встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку, які подані фізичною особою. Згадане положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду , які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Отримавши ухвалу апеляційного суду від 04 березня 2019 року, скаржником ПП «Еліанс» повторно було подано заяву аналогічного змісту за результатами розгляду якої було постановлено ухвалу апеляційного суду від 04 березня 2019 року, а також зазначено, що судом апеляційної інстанції, вимогою про сплату судового збору, порушуються його права на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, п. 1 ст. 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Водночас там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст. 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (п. 65 рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2001 року у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany»); рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland»)).

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Тобто, норми, які визначають вимоги щодо сплати судового збору без сумніву, служать меті належного здійснення правосуддя. Сторони, яких це стосується, можуть обґрунтовано очікувати, що ці правила будуть застосовуватися.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права ПП «Еліанс не порушені.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Оскільки на даний час недоліки не усунуто та судовий збір не сплачено, що в свою чергу перешкоджає суду апеляційної інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційну скаргу слід визнати неподаною і повернути скаржнику ПП «Еліанс».

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еліанс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2018 року в даній справі - визнати неподаною і повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: