Справа № 336/268/16-ц
Пр. № 2-п/336/3/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2, Валієвої ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2016 року задоволений позов публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2, Валієвої ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту. З ОСОБА_1 ОСОБА_2, Валієвої ОСОБА_3 солідарно стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту від 13.12.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» і ОСОБА_1 ОСОБА_2, в сумі 3321,76 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 9 липня 2018 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він з поважних причин не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення, оскільки він не отримував судові повістки у звязку з тимчасовим проживанням не за місцем своєї реєстрації.

Крім того, на думку відповідача, при новому розгляді справи суд повинен врахувати, що 2 квітня 2018 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» і ОСОБА_1 уклали договір про змін та доповнень договору від 13.12.2007 року, а саме: про зміну валюти зобовязання, після чого заборгованість перед банком була конвертована в українську гривню і повністю погашена відповідачем, що свідчить про відсутність заборгованості відповідачів перед фінансовою установою.

На підставі викладеного просить про скасування заочного рішення суду.

В судове засідання з приводу розгляду учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце вирішення заяви, не зявилися; при цьому представник відповідача ОСОБА_1 надав суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення заяви та її вирішення без його участі.

Вказані обставини в силу ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджають судовому розгляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, як випливає із змісту ч. 2 ст. 284 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (ч. 3 ст. 284 ЦПК).

Матеріали справи не містять розписок з датою отримання відповідачами копії судового рішення, а нерозпечатані конверти, що повернулись до суду з відміткою установи пошти про неявку адресата за отриманням кореспонденції, свідчать про те, що копія заочного рішення суду не була вручена відповідачам.

У звязку з викладеним суд вважає, що встановлений статтею 284 ЦПК України строк подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не пропущений.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

В силу ст. 284 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, лише сукупність зазначених обставин може зумовити скасування заочного рішення.

За змістом ст. 74, 76 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час судового провадження у цій справі в суді першої інстанції, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою їх місця проживання.

Обов'язок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання внормований статтею 77 ЦПК України в редакції 2004 року.

Наслідки невиконання цього обовязку передбачені частиною 3 статті 77 ЦПК України, згідно з якою у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як випливає з розписки на а. с. 94 відповідач вчасно особисто отримав повістку про судовий розгляд, який мав відбутися 19 серпня 2016 року, за зареєстрованим місцем свого проживання, проте до суду не зявився без повідомлення причин такої неявки.

Нерозпечатаний конверт на а. с. 119, що направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, з відміткою поштової установи про його повернення через сплив строку зберігання на пошті в силі ст. 76 ЦПК України свідчить про відмову відповідача від отримання судового відправлення.

Нехтування відповідачем обовязку повідомлення суду адреси нового місця проживання за умови його зміни, як посилається на це ОСОБА_1, також не свідчить на користь належної процесуальної поведінки учасника справи.

З огляду на перевірені судом обставини суд доходить висновку про відсутність поважних причин для неявки відповідача, а його процесуальну поведінку розцінює як розпорядження своїм правом на власний розсуд.

Не дає підстав для сумнівів в обізнаності відповідача про наявність справи в провадженні суду і подання ним апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження в справі, у відкритті апеляційного провадження за якою було відмовлено ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 24.06.2016 року (а. с. 79-80).

При цьому суд виходить з того, що навіть за умови доведеності поважності причин неявки в суд першої інстанції, суд в силу ст. 169 ЦПК України в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення, вправі винести заочне рішення за умови другої неявки відповідача, незалежно від причини цієї неявки.

Підсумовуючи наведені міркування, суд не може констатувати наявність однієї із складових, сукупність яких є підставою для скасування заочного рішення, а саме: поважності причини неявки відповідача в судові засідання та неповідомлення про них (причини) суду.

Щодо другої складової - наявності фактичних даних, які не враховані судом, суд знаходить ці твердження неспроможними, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не є доказами в розумінні Глави 5 Розділу І ЦПК України, а відсутність заборгованості станом на 9 липня 2018 року, про яку не могло бути відомо суду 27 вересня 2016 року, дає підстави лише для завершення виконавчого провадження з виконання вказаного рішення, якщо воно було відкрите.

Саме в русло питань, що повязані з виконанням рішення, і належить відповідачеві спрямовувати свої доводи, які не містять в собі підстав для перегляду заочного рішення.

За згаданих обставин суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, оскільки ОСОБА_1 не довів жодної з обставин, лише сукупність яких відповідно до закону є підставою для скасування заочного рішення.

Ухвалюючи про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, суд у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України вважає за необхідне розяснити відповідачу право на подання апеляційної скарги на заочне рішення у загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 284-287, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2, Валієвої ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1 право на оскарження заочного рішення суду в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя О.В. Щаслива