ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/3336/18

Провадження № 22-ц/818/2063/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 25 січня 2019 року, ухвалене суддею Труханович В.В.,

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червня 2018 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року у розмірі 45008,34 грн.

Позовну заяву вмотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала заяву б/н від 26.08.2008, згідно до якої отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою базової ставки в місяць 1,9% та обов'язковим щомісячним платежем у розмірі 7 %.

В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 20.05.2018 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань у розмірі 45008 грн. 34 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1516 гривень 12 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 37910,87 грн., 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів 250 грн. (фіксована частина), 2131,35 грн. (процентна складова).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року позов позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року у розмірі 40 626, 99 грн., яка складається з: тіло кредиту - 1 516, 12 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 37 910, 87 грн., пеня - 1, 200 грн.

У задоволені іншої частини позову - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами. Тобто, умови кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків відповідачем не виконувалися.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і неповним, невсебічним і необ'єктивним дослідженням обставин справи.

Надані Банком розрахунки заборгованості не є належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Судом не встановлено, з яких саме карток ОСОБА_1 було зроблено розрахунок заборгованості. Як вбачається з листа юрисконсульта від 29.10.2019 року ОСОБА_1 користувалася 3 картками.

20 березня 2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому надало розрахунок заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням базової відсоткової ставки.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2008 року відповідач підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, між сторонами був укладений договір приєднання про надання банківських послуг. Відповідно до умов якого відповідачем отримано кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Погашення заборгованості повинно здійснюватись відповідно до умов договору, щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.11).

Із наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушила умови договору, не сплачувала нараховані банком відсотки, не погашала взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 20 травня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 45008 гривень 34 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1516 гривень 12 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 37910,87 грн., 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів 250 грн. (фіксована частина), 2131,35 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з підписаною заявою клієнт повідомлений про сайти банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов'язується виконувати вимоги умов та правил, а також підтвердив ознайомлення з обов'язком самостійно знайомитися із внесеними змінами на сайті (адреса сайту вказана у заяві).

Положенням ч. 1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, їм дана належна юридична оцінка.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що Умови і Правила не містять підпису боржника, але з огляду на те, що позивач надав суду розрахунок заборгованості по процентам виходячи зі ставки що є первинною і діяла на час укладення договору між сторонами, судова колегія вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість по процентах за період з 26.10.2010 по 30.04.2016 в сумі 4443,68 грн. а не 37910,87 грн. як визнано судом першої інстанції.

Такий розмір заборгованості по процентах наведений і у відзиві представника позивача на апеляційну скаргу.

Що стосується вимог відповідача про звільнення від сплати нею процентів то, ці доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а саме встановленими судовим розглядом фактами: підписання анкети-заяви в якій міститься посилання на Умови та правила, Тарифи банку, а також позивач беручи грошові кошти на картковий рахунок була обізнана про суму відсотків які будуть нараховуватися у разі неналежного виконання зобов'язання. Тому аргументи викладені в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язань.

Щодо доводів апеляційної скарги про втрату кредитної картки ОСОБА_1 то судова колегія їх відхиляє, оскільки вони не підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні положень ст.. 81 ЦПК України, та не впливають на висновок про наявність заборгованості за кредитним договором.

Так, доводи представника ОСОБА_1 про неотримання відповідачем від банку 3 карток, спростовуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 29.10.2018 року № 20180622/0798, проте, що клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 26.08.2008 року, отримала картки НОМЕР_2, НОМЕР_3, остання з яких мала термін дії до 04.2016 року. (а.с. 88). Так, з вказаної виписки вбачається, що карткою НОМЕР_3 відповідач користувалася у період з 21.09.2012 року по 25.09.2015 року, карткою НОМЕР_2 у період з 04.10.2008 року по 29.10.2018 року, карткою НОМЕР_4 у період з 16.04.2012 по 15.05.2012 року. (а.с. 76-84). Таким чином судова колегія приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено безспірне користування ОСОБА_1 картками ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримання відповідних послуг банку по картковим рахунком.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що Анкета - заява, та розрахунок наданий Банком не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам, встановленим п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, судова колегія знаходить необґрунтованими, оскільки цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи, тощо, створювані в результаті діяльності: - органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності. Так, а ні Умови та правила надання банківських послуг, а ні анкета-заява, а ні розрахунок заборгованості не входить до переліку організаційно-розпорядчих документів, а тому положення ДСТУ 4163-2003 не поширюється на оформлення документів доданих до позовної заяви.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягненутих процентів.

Відповідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, звертаючись до суду першої інстанції із позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір у сумі 1762 грн., за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було відстрочення сплати судового збору в розмірі 2643 грн. Позовні вимоги становили 45008,34 грн., що =100%, задоволено позовні вимоги на суму 7159,80,84 грн., це складає 7159,80*100:45008,37=15,9%, тобто позовні вимоги задоволено на 15,9%. Отже, стягненню підлягає судовий збір на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання позовної заяви у сумі 280,15 грн.., оскільки судовий збір за подання апеляційної скарги був відстрочений, то за подання апеляційної скарги в дохід держави з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1100,68 грн. а з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь держави судовий збір у сумі 1542,52 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 25 січня 2019 року змінити в частині розміру стягнутих процентів та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт Серії НОМЕР_5, виданий ЦВМ Дзержинського ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 26.03.1998 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, розрахунковий рахунок 3111 - для погашення заборгованості, , МФО №305299) заборгованість по нарахованим процентам за користуванням кредитом за період 26.10.2010 по 30.04.2016 в сумі 4443,68 грн. (чотири тисячі чотириста сорок три гривні шістдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт Серії НОМЕР_5, виданий ЦВМ Дзержинського ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 26.03.1998 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, розрахунковий рахунок 3111 - для погашення заборгованості, , МФО №305299) судові витрати за подання позовної заяви у сумі 280 (двісті вісімдесят) грн. 15 коп..

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт Серії НОМЕР_5, виданий ЦВМ Дзержинського ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 26.03.1998 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1100 (одна тисяча сто гривень) 68 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, розрахунковий рахунок 3111) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1542 (одна тисяча п'ятсот сорок дві гривні) 52 коп.

Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту в сумі 1516 (одна тисяча п'ятсот шістнадцять гривень),12 коп. та пені у розмірі 1200 (одна тисяча двісті гривень) 00 коп. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 26 березня 2019 року