Справа № 627/1326/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Вюнник В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 січня 1997 року померла її баба ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно.

При житті ОСОБА_3 набула право на земельну частку ( пай ), що підтверджується виготовленим на її ім'я сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серії ХР № 0219324.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_4, а батьку позивача.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняв її син ОСОБА_4, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

14 березня 2010 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно.

До спадкового майна ввійшло право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0219324, яке він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3

При житті ОСОБА_4М, склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_1, тобто позивачу.

На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_4, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить: поновити їй строк звернення до суду з позовом та визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0219324, яке фактично успадкував її батько після смерті своєї матері ОСОБА_3

В судове засідання представник позивача не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І ВЛ №584332, повторно виданого Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 померла 26 січня 1997 року.

Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Мурафська» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219324.

Згідно ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

По Качалівській сільській раді Краснокутського району Харківської зареєстрований заповіт від 22 серпня 1980 року за реєстром №51, згідно якого ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде їй належати по закону заповіла ОСОБА_4.

Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований, про що свідчить відмітка в заповіті.

Син заповідачки ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка депутатський акт від 19.03.2019 року.

Факт, що ОСОБА_4 являється сином ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого мається в матеріалах справи.

14 червня 2010 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №259892, виданого Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 17.06.2010 року.

Після його смерті відкрилася спадщина до спадкового майна, якої ввійшло й право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0219324, яке він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

Згідно заповіту, посвідченого 21.08.1996 року секретарем Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого у реєстрі за № 58, ОСОБА_4 все своє майно де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме за законом право заповів дочці ОСОБА_1, тобто позивачу по справі.

На час відкриття спадщини заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка у заповіті.

Також, спадкоємцями майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 (відповідач по справі), яка відмовилася від прийняття спадщини, про що свідчить її відповідна заява.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_4, до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай).

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті заповідача ОСОБА_4, має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 1216,1217,1223 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Позов ОСОБА_1 до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219324 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 14 червня 2010 року, який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, що померла 26 січня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1).

ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1).

Качалівська сільська рада Краснокутського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Шкільна №5, с. Качалівка, Краснокутський район, Харківська область, ).

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА