Постанова

Іменем України

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 753/7152/18

провадження № 61-44187св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат НовохатькоВікторія Володимирівна, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року у складі судді Комаревцева Л. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (далі - ТОВ «Автокредит Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що шляхом підписання заяви про приєднання до договору купівлі-продажу від 15 червня 2017 року ОСОБА_5, від імені кого діяв на підставі довіреності ОСОБА_4, укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_5, та змінено реєстраційний номер на НОМЕР_2.

На виконання умов цього договору позивач перерахував на банківський рахунок ОСОБА_4 вартість автомобіля 1 587 250 грн 00 коп.

ТОВ «Автокредит Плюс» є лізинговою компанією, яка на умовах договору фінансового лізингу передає у платне користування транспортні засоби.

06 червня 2017 року між ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_7 укладений договір фінансового лізингу, за умовами якого ОСОБА_7 передано у лізинг транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

На перетині кордону між Польщею та Україною у жовтні 2017 року правоохоронні органи затримали автомобіль «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у зв'язку із розшуком цього транспортного засобу компетентними органами Іспанії.

Станом на 06 березня 2018 року автомобіль «Mercedes-Benz», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває на платному паркінгу за адресою: Kolonia Zoltance, ul. Piaskowa 20,22-100, Chelm.

Відчуживши автомобіль Mercedes-Benz», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідачі не повідомили покупця про права третіх осіб на зазначений транспортний засіб та наявність кримінального провадження, у межах якого здійснюється розшук цього рухомого майна.

На підставі викладеного ТОВ «Автокредит Плюс» просило суд розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 15 червня 2017 року між товариством та ОСОБА_5, від імені якого діяв ОСОБА_4; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Автокредит Плюс» збитки у розмірі 587 250 грн 00 коп., упущену вигоду - 66 946 грн 50 коп. та витрати на правову допомогу.

Одночасно із позовною заявою ТОВ «Автокредит Плюс» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «BMW Х5», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5, та заборони вчинення дій, направлених на відчуження вказаного рухомого майна; накладення арешту на транспортний засіб «Mazda 6», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить ОСОБА_4, та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного рухомого майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року заяву ТОВ «Автокредит Плюс» задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб «BMW Х5», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_5, та заборонено йому вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження цього рухомого майна.

Накладено арешт на транспортний засіб «Mazda 6», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить на праві власності ОСОБА_4, та заборонено йому вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього транспортного засобу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. У пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діяла адвокат Новохатько В. В., відхилено, Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист прав чи інтересів позивача. За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції визнала правомірними висновки районного суду щодо наявності правових підстав до забезпечення поданого по справі позову. Викладені в ухвалі суду першої інстанції висновки відповідають обставинам справи та зібраним у ній доказам.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У вересні 2018 року ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат Новохатько В. В., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову щодо рухомого майна, яке належить ОСОБА_4, та постановити у цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами попередніх інстанцій не надано належного обґрунтування та аргументованого висновку необхідності вжиття заходів забезпечення позову щодо рухомого майна ОСОБА_4, не перевірено наявність спору між сторонами, не враховано інтереси відповідача ОСОБА_4, оскільки він, укладаючи договір купівлі-продажу транспортного засобу, діяв на підставі довіреності власника автомобіля та вчиняв дії виключно в його інтересах, а тому не може відповідати за дії ОСОБА_5.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із Дарницького районного суду м. Києва.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Встановивши, що ТОВ «Автокредит плюс» заявило позов про стягнення збитків з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у солідарному порядку, а також прийнявши до уваги, що відповідачі намагаються вжити заходи щодо реалізації належного їм рухомого майна до ухвалення рішення у цій справі, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення його виконання у випадку задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правомірно застосував заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження рухомого майна є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено відповідно до норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат Новохатько ВікторіяВолодимирівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник