Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2019 Справа №607/25212/18

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року ухвалено стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в сумі 350 грн. Матеріальний стан позивача та їхнього з відповідачем сина, як і стан здоровя, бажає бути кращим. Син сторін росте та потребує більше матеріальних витрат на свій розвиток, одяг, взуття, шкільне приладдя, підручники, книжки тощо. ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_3 працює, однак і надалі має нерегулярний, мінливий дохід. Майновий стан відповідача покращився, за ним зареєстровано рухоме та нерухоме майно.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року із 350 грн. до 1944 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (у разі задоволення позову в грудні 2018 року 2027 грн.).

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

26 січня 2019 року на адресу суду надійшло письмове клопотання від ОСОБА_1, в якому, у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму для дітей, позивач просить збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року із 350 грн. до 2027 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 21 січня 2019 року подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково зазначає, що усі фактори та обставини, що стали підставою для винесення судом рішення від 14 березня 2013 року, яким стягуються аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їхнього сина, не змінилися. Згідно поданої позовної заяви не вбачається погіршення матеріального стану ОСОБА_6, матеріальний стан ОСОБА_3 також не змінився. Відповідач на час подання позову не працює, постійного доходу не має, хоч і в пошуках офіційного працевлаштування. В лютому 2017 року ОСОБА_3 одружився та зобовязаний забезпечувати новостворену сімю, сплачувати комунальні послуги, брати участь у сімейних витратах. Стан здоровя сторін у справі такий самий, як і був при винесенні вищевказаного рішення. Відповідач згідний оплачувати аліменти згідно чинного на час подачі відзиву законодавства, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак для цього окремого рішення суду не потребується, адже державний виконавець, виходячи із змін розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, самостійно нараховує аліменти, які необхідно сплачувати.

06 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що їй не зрозуміло, чому відповідач не працює та за рахунок чого живе і забезпечує новостворену сімї. Укладення ОСОБА_3 нового шлюбу не припиняє передбаченого законом обовязку, як батька дитини, утримувати її до досягнення нею повноліття. Також позивачу не зрозуміло, чому відповідач не платить аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину, якщо у відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що він згідний сплачувати дану суму.

18 лютого 2019 року відповідач, в свою чергу, подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що з 28 серпня 2018 року, коли вступили в дію зміни в чинне законодавство щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, він сплачує аліменти у відповідності до чинного законодавства і це не є сума 350 грн. На час подання заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_7 не працевлаштований, а тому не має можливості оплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, однак при цьому виконує свої обовязки по сплаті аліментів вчасно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить врахувати його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на суму не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, ознайомившись із заявою відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Як слідує із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 21 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 10 травня 2008 року сторони по справі зареєстрували шлюб.

12 вересня 2008 року у подружжя народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №125577, виданим 15 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2012 року (справа №1915/11464/2012) шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/2870/13-ц) від 14 березня 2013 року, з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи із 19 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Після реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 15 травня 2018 року позивач змінила прізвище на «Олещук».

Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року, з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_10 стягуються аліменти на утримання спільного сина сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 14 лютого 2019 року, який складено державним виконавцем відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, заборгованість при примусовому виконанні виконавчого листа №607/2870/13-ц від 14 березня 2013 року відсутня, переплата становить 214,00 грн.

ОСОБА_1 вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що спільна дитина колишнього подружжя проживає разом з матірю ОСОБА_1 та повністю перебуває на її утриманні. На даний час сума стягуваних в користь позивача аліментів не забезпечує належного матеріального утримання сина сторін, оскільки в силу свого віку він потребує більших витрат на розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дітей. На час ухвалення даного судового рішення прожитковий мінімум з 01 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років - становить 2027,00 гpн.

При цьому суд також враховує матеріальне становище платника аліментів та вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні не здобуто.

З наданої суду копії трудової книжки серія АХ №296906 від 30 червня 2004 року вбачається, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, станом на 17 січня 2019 року останній не перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ (копія довідки №300 від 17 січня 2019 року), однак інформація в цих документах не свідчить про те, що відповідач в силу стану свого здоровя чи інших обставин не може працевлаштуватися чи працювати офіційно. ОСОБА_3, як і позивач, створив нову сімю, що слідує із копії свідоцтва про шлюб від 16 лютого 2017 року серія І-ИД №138842 та згідно довідки ОСББ «Чернівецька,63» №90 від 15 січня 2019 року проживає з дружиною та її неповнолітнім сином в м. Тернополі по вул. Чернівецька,63/1.

Відтак, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача в користь позивача на утримання їх спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року із 350 грн. щомісячно до 1500 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року із 350 грн. щомісячно до 1500 (однієї тисячі пятсот) грн. щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_3,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення суду складено 21 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_11