Житомирський апеляційний суд
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Галасюка Р.А. у м. Житомирі

у цивільній справі №295/16957/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути на його користь із Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., завдану протиправною бездіяльністю ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, що виразилося у невиконанні судового рішення від 19.03.2018 року у справі №806/571/18, шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку ДКС України. В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що 26.01.2018 року звернувся до ГУ Держгеокадастру України в Житомирській області із заявою про надання інформації щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані відповідно до ч.1 п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 118, 121 ЗК України, проте відповіді на поставлене питання не отримав. В подальшому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року по справі №806/571/18 визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Житомирській області та зобов`язано надати інформацію про наявність на території м.Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування і можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво. Проте вказане рішення суду протягом тривалого часу не виконувалось, у зв`язку із чим відносно в.о. начальника ГУ Держгеокадастру України в Житомирській області складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 213-3 КУпАП та постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2018 року його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача він був змушений захищати своє порушене право в судовому порядку та витрачати значних зусиль і часу для його відновлення, що вимагало додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. Зазначені обставини призвели до виникнення душевних хвилювань та переживань, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) грн., завданої протиправною бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що виразилося у невиконанні судового рішення від 19.03.2018 у справі №806/571/18, шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, ГУ Держгеокадастру виконало рішення суду по справі №806/571/18, а тому посилання позивача на його бездіяльність вважає безпідставним. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди та її розміру, оскільки відсутні всі складові цивільно-правової відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Музиченка С.Ю. із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані у відповідності до ч.1 п. 14 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 118 Земельного кодексу України та використані під забудову згідно зі ст.121 Земельного кодексу України.

Листом №ПІ-16/0-5/0/63-18 від 29.01.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило позивача про те, що виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та рекомендувало позивачу для отримання інформації щодо наявності вільних земельних ділянок, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, звернутися безпосередньо до сільської (селищної, міської) ради, на території якої позивач має намір отримати земельну ділянку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суд від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у ненаданні позивачу відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати позивачу інформацію про наявність на території м.Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації із зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер.

В подальшому, постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2018 року ОСОБА_2 , який обіймав посаду в.о. начальника ГУ Держгеокадастру України в Житомисрькій області, визнано винним у неповному наданні інформації, чим останній порушив ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-3 ч.2 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 35-37 том 1).

Після цього на виконання зазначеного вище рішення суду, 19.12.2018 року ГУ Держгеокадастру у Житмоирській області направило за належністю звернення ОСОБА_1 від 26.01.2018 року усім головам міських, сільських та селищних рад Житомирської області (а.с. 80 том 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у хвилюваннях, пов`язаних з поведінкою відповідача, позивач протягом тривалого часу змушений доводити протиправність бездіяльності відповідача, неодноразово звертався до вищестоящих органів із скаргами, змушений був витрачати свій час на судові спори та вживати всіх можливих заходів на поновлення своїх порушених прав, що призвело до порушення способу його життя та вимагало від нього додаткових зусиль для його організації.

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За положенням статті 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності відповідача є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

В даному випадку судом першої інстанції встановлено, що постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2018 року ОСОБА_2 , який обіймав посаду в.о. начальника ГУ Держгеокадастру України в Житомисрькій області, визнано винним у неповному наданні інформації на виконання судового рішення Житомирського Окружного адміністративного суду, чим останній порушив ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», та визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст.212-3 ч.2 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У позовній заяві позивач вказав, що бездіяльністю відповідача у зв`язку з ненаданням запитуваної інформації йому завдано моральної шкоди, оскільки останній не забезпечив своєчасне, належне та повне виконання рішення суду. Крім того, з вини відповідача на його адресу постійно надходять відповіді з усієї області, хоча рішенням суду було зобов`язано надати позивачу інформацію про наявність земельних ділянок лише на території м.Житомира.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заподіяння позивачеві моральної шкоти та покладення на державу обов`язку відшкодувати йому заподіяну посадовою особою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області моральну шкоду.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, суд не врахував наступного.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.9 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стягуючи відшкодування моральної шкоди, суд не обгрунтував належним чином, із яких критеріїв він виходив, визначаючи розмір стягнення в сумі 50000 грн.

В даному випадку позивачем не доведено, що внаслідок невиконання судового рішення (саме з цих підстав було заявлено позов) йому заподіяно моральну шкоду в такому розмірі.

З матеріалів справи не вбачається, що внаслідок неправомірних дій посадової особи відповідача для позивача не настали будь-які тяжкі наслідки.

А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості апеляційний суд вважає необхідним зменшити розмір стягнутого відшкодування до 10000 грн.

Керуючись ст. 268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 червня 2019 року змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, зменшивши її розмір із 50 000 грн. до 10000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 02.12.2019 року.