Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 305/1401/18

провадження № 61-4701ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Готіс» «Санаторій «Гірська тиса» про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

встановив:

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 27 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 та громадській організації «Проти придурків та ідіотів» у відкритті касаційного провадження у цій справі.

У січні 2019 року ОСОБА_1 та громадська організація «Проти придурків та ідіотів» повторно звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, Верховним Судом постановлено ухвалу від 27 грудня 2018 року, якою відмовлено ОСОБА_1 та громадській організації «Проти придурків та ідіотів» у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 та громадська організація «Проти придурків та ідіотів» скористалися передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, Верховним Судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявники повторно подають касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та громадської організації «Проти придурків та ідіотів» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Готіс» «Санаторій «Гірська тиса» про визнання дій протиправними та стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель