КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

В обґрунтування позову вказував, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві й отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідачу з 01.01.2018 року згідно постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 13.03.2018 року. Однак, програмним комплексом ПВП ДКГ було визначено невірний загальний розмір пенсії, з якої має проводитись розрахунок підвищення, та після доопрацювання програмного комплексу й приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного закону було визначено вірний розмір пенсії та розраховану суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законом. Внаслідок таких дій за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року відповідач отримав переплату в сумі 4 196,64 грн., яку в добровільному порядку не повернув, в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача вказану суму надмірно виплачених коштів в примусовому порядку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року призначено до рогляду в порядку письмового провадження згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідачу ОСОБА_2 з 01.01.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 13.03.2018 року.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що програмним комплексом ПВП ДКГ було визначено невірний загальний розмір пенсії відповідача, з якої має проводитись розрахунок підвищення, та після доопрацювання програмного комплексу й приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного закону було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законом. В результаті таких дій за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року відповідач отримав переплату пенсії в сумі 4 196,64 грн., в зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 із листом про термінове повернення надмірно отриманих коштів,однак вказана заборгованість ОСОБА_2 погашена не була.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, доказів про технічні або програмні помилки, допущені під час перерахунку пенсії відповідача, які стались з вини працівників Управління й призвели до невірного нарахування пенсії, стороною позивача до матеріалів справи не долучено.
Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було.

Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що переплата відбулася в період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року, оскільки програмним комплексом ПВП ДКГ було визначено невірний загальний розмір пенсії, з якої має проводитись розрахунок підвищення.

Апеляційна скарга також не містить посилання на конкретну розрахункову помилку,вчинену при нарахуванні пенсії відповідачу.
З огляду на недоведеність позивачем факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 4 196,64 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною йому управлінням Пенсійного фонду України, та недоведеність рахункової помилки, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову за його недоведеністю.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, приведених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, які були предметом розгляду судом першої інстанції, й суд дав їм належну правову оцінку у судовому рішенні, правомірно визнавши їх необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не є підставою для скасування законного й обгрунтованого рішення суду.
Разом з тим, ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві відстрочено сплату судового збору за поданні апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року до ухвалення судового рішення. Проте судовий збір позивачем за подачу апеляційної скарги не сплачено.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене, з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м Києва в сумі 1 152 грн. 60 коп.(768,40 грн.*150%= 1 152 грн. 60 коп).

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 152 грн. 60 коп.за наступними реквізитами: отримувач коштів УК у Солом`янському районі/Солом`янський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП),
код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 0024, код класифікації доходів бюджету 22030101.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: