Провадження № 22-ц/802/1003/19 Категорія: 50 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Данилюк В. А., Карпук А. К.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника- ОСОБА_2 ,

представника боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою представника ОСОБА_3 в інтересах боржника ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 03 січня 2019 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на малолітніх дітей, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Судовим наказом від 03 січня 2019 року Луцького міськрайонного суду Волинської області стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17.12.2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У червні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.01.2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітніх дітей відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність ухвали суду в зв`язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених у висновках суду, обставинам справи. На його думку суд формально підійшов до розгляду справи та не надав належної оцінки тим доказам та доводам, які були наведені в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Зазначає також, що звернувшись із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_1 не подала жодних доказів на підтвердження своїх вимог, а саме додатки не містять доказів ні про перебування дітей на її утриманні, ні щодо проживання їх разом з матір`ю. Вважає, що необгрунтованими є твердження також про те, що боржник жодним чином не приймає участі в матеріальному забезпеченні спільних дітей. На дані факти були покликання в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, однак вони були повністю проігноровані судом. З наведених підстав ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду від 09.09.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким переглянути та скасувати судовий наказ, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.01.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує, що вона є безпідставною, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи боржника є необгрунтованими та надуманими. Обставини, на які покликається заявник, не спростовують висновків суду та не ставлять під сумнів вищевказаний судовий наказ та не являються нововиявленими обставинами, а можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги, зокрема, про зменшення розміру аліментів (у разі погіршення майнового стану боржника після ухваленого судового наказу). Просить залишити в силі ухвалу суду.

Відповідно до ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення учасників справи, їх представників, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суд виходив з того, що наведені ОСОБА_4 у заяві обставини, в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими та не є підставами для скасування судового наказу про стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п.4, 5 ч.1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 цієї ж статті).

Як визначено ч.1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.4, 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч.7 ст.161 ЦПК).

Згідно з ч.8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів), а також неподання стороною або іншим учасником справи доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що обставини, зазначені апелянтом у заяві про перегляд судового наказу, за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами статті 165 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу та з апеляційною скаргою, як на нововиявлені обставини ОСОБА_4 покликається на те, що судом при видачі судового наказу не були враховані істотні обставини, що мають значення для справи та не були відомі особі, яка звернулась із відповідною заявою. До таких він відносить: відсутність у боржника офіційного працевлаштування, а саме, що він не працює на ТОВ «Кромберг Енд Шуберт Україна» в м. Луцьку і єдиним джерелом його доходів є нерегулярні тимчасові заробітки, а це безпосередньо впливає на спосіб стягнення аліментів; на момент подання даної заяви стан здоров`я матері ОСОБА_4 погіршився, що зумовлює його витрати на її утримання та догляд.

В апеляційній скарзі боржник зазначає, що встановлення обставин, які суттєво впливають на вирішення питання про видачу судового наказу, залишились поза увагою суду першої інстанції.

Суд не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про неправильне вирішення судом питання про спосіб стягнення аліментів, оскільки зі змісту норм ст. 181 СК України вбачається, що спосіб стягнення аліментів не залежить від наявності офіційного працевлаштування боржника, а визначається судом за вибором того з батьків, хто звертається до суду з позовом (із заявою) про стягнення аліментів.

Доводи ж апеляційної скарги про неналежну оцінку судом наявних у матеріалах справи доказів щодо факту проживання дітей із батьком за його адресою, а також про те, що саме він здійснює їхнє утримання, купівлю продуктів харчування та одягу на ринку, оплату комунальних послуг за квартиру, в якій проживають він з дітьми і його колишня дружина, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення, не доведені належними доказами та не є такими, що можуть вважатися нововиявленими .

На спростування твердження апелянта про фактичне перебування на його утриманні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вони зареєстровані та проживають з ним, представником стягувача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу надано пояснення, що квартира за адресою місця проживання боржника була придбана сторонами під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час у суді на розгляді є справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Отже, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2019 року, оскільки зазначені боржником у заяві обставини, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, що дають підстави для перегляду та скасування судового наказу про стягнення аліментів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду та відсутність підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді даної справи представник стягувачки заявив клопотання про відшкодування з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 понесені нею та доведені належними доказами судові витрати за надання правничої допомоги, що згідно з розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордеру становлять 1500 грн.

Колегія суддів вважає, що на підставі ст.137, 141, пп.в) п.4 ч.1 382 ЦПК України понесені та підтверджені документально судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1500 грн належить стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_4 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді