ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 385/947/18

провадження № 22-ц/4809/459/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.11.2018 року, суддя Панасюк І.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що на посаді художнього керівника Долинівського сільського будинку, с. Долинівка, Гайворонського району, Кіровоградської області, вона працювала з 01.12.2016 року.

Призначення на посаду художнього керівника та звільнення з неї здійснюється згідно розпорядження сільського голови Долинівської сільської ради.

Відповідно до своєї посадової інструкції, художній керівник безпосередньо підпорядковується директору сільського будинку культури.

Працюючи на зазначеній посаді, сільський голова Долинівської сільської ради Гребінна Т.В., почала пред'являти їй вимоги по роботі, які не входять до її функціональних обов'язків..

19.06.2018 року за вих. №02-30/137/1, їй в письмовій формі було пред'явлено вимогу терміново надати пояснення про причину не виконання нею її функціональних обов'язків по прибиранню приміщення сільського будинку культури та прилеглої до нього території.

Відповідно до затвердженого графіку роботи, позивач працювала з 10.00 до 16.00 години та з 18.00 до 20.00 години.

20.06.2018 року, після 8.00 години ранку, вона зайшла у Долинівську сільську раду до сільського голови, із письмовою вимогою, де попередила, що їде зі скаргою на незаконні вимоги до голови Гайворонської районної ради. Вона поїхала в м. Гайворон зі скаргою, і розраховувала, що до початку свого робочого дня повернеться на роботу. В м. Гайворон, внаслідок нервового стресу пов'язаного із зазначеною ситуацією, за станом здоров'я їй стало дуже погано і вона вимушена була звернутись по медичну допомогу до Комунального закладу «Гайворонського центру первинної медико-санітарної допомоги», до сімейного лікаря ОСОБА_3, яка надала їй необхідну медичну допомогу на денному стаціонарі у цьому ж закладі. Під крапельницею вона знаходилась з 9.50 до 12.00 години. Після крапельниці вона понесла свою скаргу до Гайворонської районної ради, яка була зареєстрована. Залишивши заяву, вона відразу поїхала на роботу. На робочому місці була в 12 год. 40 хв.

Зазначила , що біля 16.00 години на її робоче місце прийшла секретар сільської ради Степаненко В.Д. та в усній формі повідомила про те, що вона звільнена з роботи. Після такої новини, її знову стан здоров'я погіршився і був викликаний фельдшер, який надав медичну допомогу.

Зазначеного дня, їй ніхто не надавав для ознайомлення розпорядження про її звільнення, ніхто не пропонував надати будь-які пояснення щодо її запізнення на роботу, чи з інших питань, які стали підставою для звільнення.

21.06.2018 року приблизно о 15.30 годині в Долинівській сільській раді, секретарем сільської ради їй було видано трудову книжку, та видано довідку за №296 від 21.06.2018 року про те, що їй дійсно видали трудову книжку. Одночасно надали і розпорядження про звільнення.

У розпорядженні сільського голови Долинівської сільської ради Гребінної Т.В. від 20.06.2018 року №23 про її звільнення зазначається, що вона звільнена із займаної посади відповідно до п.4 ст. 40 ЗУ «Про працю» за неодноразові порушення трудової дисципліни та відсутність на робочому місці 20.06.2018 року (відповідно до акту від 20.06.2018 року).

Позивач зазначила, що жодних порушень трудової дисципліни вона не допускала. На роботу запізнилась, в зв'язку з погіршенням стану свого здоров'я та тимчасовою непрацездатністю і перебуванням у медичному закладі на лікуванні. Вважає рішення про її звільнення незаконним, та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Внаслідок незаконних дій відповідача, на нервовому ґрунті у неї різко погіршився стан здоров'я, наслідком чого було надання медичної допомоги. Вона вимушена страждати як фізично так і морально.

Просила суд визнати розпорядження сільського голови Долинівської сільської ради Гребінної Т.В. від 20.06.2018 року №23 «Про звільнення художнього керівника сільського Будинку культури ОСОБА_1.» незаконним, та скасувати його. Поновити її на посаді художнього керівника Долинівського сільського Будинку культури з 21.06.2018 року. Зобов'язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.06.2018 року по день прийняття рішення судом про поновлення її на роботі. Стягнути з Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.11.2018 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не врахував покази свідків, які вказували про те, що позивач 20.06.2018 року була відсутня на робочому місці з 10 год. до 13.35 год..

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.02.2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.02.2019 року справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому той не погоджується із апеляційною скаргою та зазначає, що суд належним чином дослідив дійсні обставини посправі..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що з копії актів від 20.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 20.06.2018 року була відсутня на робочому місці без поважних причин з початку робочого дня (10:00 год.) до періоду складання акту - 13 год. 35 хв. (а.с. 26, 45-46).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1981 року та копії розпорядження сільського голови Долинівської сільської ради Гребінної Т.В. від 20.06.2018 року №23 «Про звільнення художнього керівника сільського Будинку культури ОСОБА_1.» вбачається, що позивач звільнена із займаної посади відповідно до п.4 ст. 40 ЗУ «Про працю» за неодноразові порушення трудової дисципліни та відсутність на робочому місці 20.06.2018 року (відповідно до акту від 20.06.2018 року) (а.с. 17-18).

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 дійсно була відсутня на робочому місці 20.06.2018 р. впродовж більше трьох годин.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання незаконним розпорядження про звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідачем порушено трудові права позивача на своєчасну оплату праці, а тому, вони підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період з 21.06.2018 року - 28.11.2018 року, включно, складає - 113 днів.

З копії довідки про доходи позивача за два останні місяці роботи на посаді художнього керівника сільського Будинку культури вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за травень 2018 року становила 3368,43 грн., за червень - 4243,80 грн., тобто враховуючи, що робочих днів у травні було 21, а у червні - 20, середньоденний заробіток становить 185 грн. 66 коп. Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток в сумі - 20979,58 грн.( 185,66 гривень (середньоденна заробітна плата) * 113 робочих днів). Середній заробіток за період з 21.06.2018 року - 28.11.2018 року, включно становить 20979,58 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок порушення трудових прав позивача відповідачем, незаконного звільнення, невиплати їй середнього заробітку, позивач зазнала моральних страждань, втратила нормальні життєві зв'язки, та подальша організація свого життя вимагає від неї додаткових зусиль. З часу отримання розпорядження про звільнення, позивач значний час присвятила для відновлення своїх трудових прав порушених відповідачем, що безумовно змінило організацію її життя, а тому стягненню на користь позивача підлягає 1000 грн. моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, слід виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

У разі виникнення спору про звільнення, розглядаючи даний спір, суд оцінює причини поважності відсутності на роботі працівника.

У свою чергу обов'язок доводити поважність причин відсутності на роботі покладений на працівника.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року N 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п.п. 1.14, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Згідно з п. 2.19. цієї Інструкції особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов'язковим зазначенням часу проведеної консультації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в медичному закладі надавалась медична допомога з 9.50 до 12.00 години, що підтверджується довідками Комунального закладу «Гайворонського центру первинної медико-санітарної допомоги» № 105 та № 107 від 21.06.2018 року (а.с. 29-30).

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що довідка видана сімейним лікарем 21.06.2018 року проте , що позивач перебувала 20.06.2018 року на прийомі не відповідає поясненням свідків , які пояснили , що позивач була відсутня на роботі 20.06 2018 року є необґрунтованими , оскільки довідка лікаря на яку посилається позивач ніким не спростована.

Крім того як вбачається з матеріалів справи , наказ про звільнення від 20.06.2018 року №23 виданий з порушенням діючого законодавства.

В наказі зазначено, що за неодноразове порушення трудової дисципліни та відсутності на робочому місці 20 червня 2018 року (відповідно до акту від 20.06.2018 ) відповідно до пункту 4 статті 40 закону України «Про працю» позивач звільнена з займаної посади.

В наказі є посилання на акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 20.06.2018 року з 10 години ранку до періоду складання акта тобто до 13.45 години. Зазначений акт підписаний комісією в тому числі і сільським головою Гребінною Т.В. та Козій Ю.В. директором будинку культури.

Однак з матеріалів справи вбачається , що 20.06.2018 року складались два акти про відсутність позивача на роботі . В першому акті зазначено , що ОСОБА_1 відсутня на робочому місці з 10 годин ранку до 10 годин 30 хвилин. В другому акті зазначено , що ОСОБА_1 відсутня на робочому місці з 10 годин ранку до 13 години 35 хвилин.

Наказ про звільнення підписаний також сільським головою Гребінною.

Також в матеріалах справи знаходиться доповідна на ім'я сільського голови від директора СБК Козій Ю.В. від 20.06.2018 року проте , що ОСОБА_1 20.06.2018 року відсутня на робочому місці без попередження з 10 години до 13 години 35 хвилин.

Встановлені обставини свідчать , що акти про відсутність на роботі ОСОБА_1 20.06.2018 року підписані сільським головою Гребінною Т.В. який видав наказ про звільнення, тобто особою яка не мала права складати акт оскільки є особою яка приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення і повинна бути безсторонньою і неупередженою.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того , що відповідач запропонував позивачу надати пояснення по справі, розглянув зазначені пояснення і прийняв рішення про застосування дисциплінарного стягнення відповідно до статті 149 КЗпП України .

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції зробив правильний висновок оцінюючи докази позивача, що відсутність на робочому місці 20.06.2018 року більш трьох годин пов'язані з поважними причинами.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами , суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області - відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.11.2018 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 25.03.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: