П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Вернигора Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 8 листопада 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Данелюк О.М. в місті Краматорську Донецької області, повний текст судового рішення складений 13 листопада 2018 року, в справі номер 234/11229/18 за позовом Органу опіки та піклування Краматорської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 27.04.2007 перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. До Служби у справах дітей Краматорської міської ради неодноразово надходили повідомлення та звернення про те, що відповідачі ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не приділяють належної уваги вихованню та утриманню малолітньої ОСОБА_5, не забезпечують належних умов для її проживання та розвитку.

Так, 27.02.2017 року до Служби у справах дітей Краматорської міської ради надійшло повідомлення від адміністрації загальноосвітньої школи №19 м. Краматорська про те, що їх учениця, ОСОБА_5, разом з матір'ю впродовж двох діб ночують у під'їзді будинку.

Після цього повідомлення малолітню ОСОБА_5 разом з відповідачем ОСОБА_2 тимчасово влаштовано до благодійного притулку «Добро та надія» в м. Краматорську, направлено на соціальний супровід до Краматорського міського центру соціальних послуг для сім'ї, дітей та молоді для вирішення проблем щодо подальшого місця проживання, отримання втрачених документів, оформлення державної допомоги, надання допомоги у працевлаштуванні. Згодом малолітню ОСОБА_5 переведено до загальноосвітньої школи №17 м. Краматорська, за місцем розташування Центру, та направлено на оздоровлення до дитячого оздоровчого центру «Смарагдове місто» м. Святогірська.

05.04.2017 року до Служби у справах дітей надійшло повідомлення від адміністрації загальноосвітньої школи №17 м. Краматорська про те, що відповідачка ОСОБА_2 пішла з благодійного притулку, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням та утриманням доньки.

За повідомленням ДОЦ «Смарагдове місто» 05.04.2017 року ОСОБА_2 в нетверезому стані намагалась забрати дитину, про що було повідомлено Службу у справах дітей Краматорської міської ради.

У зв'язку з тим, що спосіб життя матері, ОСОБА_2, становив реальну загрозу життю та здоров'ю малолітньої ОСОБА_5, з 06.04.2017 року її було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради, де вона перебуває по теперішній час.

Батько дитини, ОСОБА_3, не працює, зловживає спиртними напоями, не має особистих документів, засобів існування, постійного місця проживання, бродяжить по місту, не турбується про здоров'я та подальшу долю доньки.

Відповідачі неодноразово попереджались про необхідність належного виконання батьківських обов'язків та про відповідальність за ухилення від їх виконання, направлялись на соціальний супровід до Краматорського міського центру для сім'ї, дітей та молоді, де їм надавалась допомога у створенні умов для нормального розвитку дитини та повернення її на виховання до родини, але рекомендації спеціалістів Центру не виконували і були зняті з соціального супроводу з негативним результатом.

Під час перебування малолітньої ОСОБА_5 в лікувальних та державних закладах відповідачі відвідували її періодично, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння. Життям, розвитком та подальшою долею не цікавились, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавали, питання щодо її повернення на виховання до родини не порушували, до державних органів з зазначеного питання не звертались, що свідчить про їх стійке небажання виконувати батьківські обов'язки, змінити свій спосіб життя.

Тому, Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_5, просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 в розмірі ? усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, на особовий рахунок ОСОБА_5 НОМЕР_1, відкритий у Краматорському територіальному відокремленому без балансовому відділенні №10004/0280 ПАТ «Державний Ощадний банк України» з кожного.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 8 листопада 2018 року позов Органу опіки та піклування Краматорської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх малолітньої доньки ОСОБА_5.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь малолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, на особовий рахунок ОСОБА_5 - НОМЕР_1, відкритий у Краматорському територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10004/0280 Публічного акціонерного товариства «Державний

Ощадний банк України».

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь малолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, на особовий рахунок ОСОБА_5 - НОМЕР_1, відкритий у Краматорському територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10004/0280 Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України».

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області в частині позбавлення її батьківських прав, стягнення з неї аліментів на утримання ОСОБА_5 та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції вона, не маючи юридичної освіти та будучи юридично неосвіченою, не змогла захистити свої права та інтереси, у зв'язку з чим не надала до суду відзив на позовну заяву в передбаченому діючим законодавством вигляді, не надала доказів та не скористалась правами передбаченими ст. ст. 43, 49, 178, 180 ЦПК України.

Звертає увагу суду, що вона алкогольні напої не вживає, на обліку в КЛПУ «Міській наркологічний диспансер м. Краматорська» не перебуває, з 23 жовтня 2018 року та по теперішній час офіційно працює в ТОВ «Інноваційні торгівельні системи» на посаді продавця продовольчих товарів з окладом 3700,00 грн., на підставі договору оренди квартири від 25 вересня 2018 року проживає в АДРЕСА_1, в квартирі зроблено сучасний ремонт, є необхідні меблі та техніка для проживання в ній дитини.

Вважає, що як мати дитини, вона зможе створити для неї кращі умови проживання, ніж у дитячому будинку, бажає дарувати своїй дитині любов та опіку.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 та без змін рішення Краматорського міського суду Донецької області від 8 листопада 2018 року.

З підстав зазначених в позовній заяві, вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що прийнято без порушення норм процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги викладені в ній не відповідають дійсності.

Звертає увагу суду, що при розгляді справи в суді першої інстанції у присутності психолога Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради була допитана малолітня ОСОБА_5, яка повідомила суд, що за час перебування її з матір'ю в них не було житла, тому деякий час вони жили у під'їзді, мати часто залишала її з батьком або дідусем, які зловживали спиртними напоями, батьки часто сварились та вживали алкоголь.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 та без змін рішення Краматорського міського суду Донецької області від 8 листопада 2018 року.

Вказує, що 27.02.2017 року до Служби у справах дітей Краматорської міської ради надійшло повідомлення від адміністрації загальноосвітньої школи №19 м. Краматорська про те, що їх учениця ОСОБА_5 продовж двох діб ночує у під'їзді будинку, після чого дитину з її матір'ю влаштовано до притулку «Добро та надія». Та переведено до ЗОШ №17 м. Краматорська.

05.04.2017 року від ЗОШ №17 надійшло повідомлення про неналежну поведінку відповідачки ОСОБА_2, яка покинула благодійний притулок, зловживає алкогольними

напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням та утриманням доньки.

За час перебування малолітньої ОСОБА_5 в лікувальних та державних закладах, батьки відвідували її періодично у стані сп'яніння, життям, розвитком та долею доньки не цікавились, матеріальної допомоги не надавали, питання про повернення доньки до родини не ставили.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на те, що вона працевлаштована та винаймає житло є таким, що підлягає критиці, оскільки всі ці події сталися лише після звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідачка ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Органу опіки та піклування Краматорської міської ради апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що з рішенням суду першої інстанції згодний.

Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду саме в цій частині.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 15).

З Інформації про ученицю 3-а класу ОСОБА_5 від 27.02.2017 року вбачається, що до Служби у справах дітей Краматорської міської ради надійшло повідомлення від адміністрації загальноосвітньої школи №19 м. Краматорська про те, що їх учениця, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з відповідачкою ОСОБА_2 впродовж двох діб ночують у

під'їзді будинку, оскільки їх вигнав господар квартири, яку вони винаймали (а.с. 11).

З інформації по ЗОШ №17 від 05.04.2017 року вбачається, що адміністрація загальноосвітньої школи №17 м. Краматорська повідомила Службу у справах дітей Краматорської

міської ради про те, що зі слів керівника благодійної організації «Добро та надія» матір

малолітньої ОСОБА_5 у притулку не живе, перебуває у нетверезому стані, веде аморальний спосіб життя (а.с. 10).

З інформації Центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді Краматорської міської ради від 19.04.2017 року вбачається, що оскільки спосіб життя матері, ОСОБА_2, становив реальну загрозу життю та здоров'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 06.04.2017 року її було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради, де вона перебуває по теперішній час. (а.с. 7).

Задовольняючи позов в частині спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з неї аліментів, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості таких позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов'язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що

між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості

відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Сімейним кодексом України (далі - СК України) у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З аналізу наведених вище норм законів та наданих сторонами доказів у справі, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів, передчасно дійшов до такого висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до довідки №2215 від 23.11.2018 року на

обліку в КЛПУ «Міській наркологічний диспансер м. Краматорська» не перебуває (а.с. 110).

У висновку Органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 04.02.2019 року №01-49/0680, наданого 5 лютого 2019 року до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2, зазначено, що, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 172-175).

Разом з тим, слід відмітити, що висновок органу опіки та піклування до суду першої інстанції не надавався та судом про доцільність та наявність підстав для позбавлення батьківських прав не досліджувався.

Крім того, з наданого висновку не вбачається, що орган опіки та піклування намагався надати ОСОБА_2 допомогу у здійсненні нею батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_5.

Відомості, зазначені в висновку, іншими належними та допустимими доказами, не підтверджені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вказаний висновок не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав, зазначає, що вона має намір та бажання піклуватись про доньку, спілкуватись з нею, виховувати, проявляти материнську турботу.

Таку ж думку вона висловила в апеляційній скарзі та поясненнях в суді апеляційної інстанції.

З характеристики ТОВ «ІТС» вбачається, що ОСОБА_2 з 23.10.2018 року працювала на посаді продавця продовольчих товарів відділу «Гастрономія» в ТОВ «Інноваційні торгівельні системи», за час роботи зарекомендувала себе позитивно, як кваліфікований фахівець, сумлінно ставилась до своїх обов'язків, прагне до самовдосконалення, дотримувалася Правил внутрішнього трудового розпорядку та техніки безпеки (а.с. 133).

Відповідно до договору оренди квартири від 25 вересня 2018 року, ОСОБА_2 винаймає квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 134-135).

Зазначені вище дії відповідачки ОСОБА_2 підтверджують факт, що вона не втратила інтерес до доньки, має намір та бажання піклуватися про неї. Раніше будь-які профілактичні заходи до відповідачки ОСОБА_2 органом опіки та піклування або іншим відповідним органом не застосовувались.

Крім того, ОСОБА_2 на обліку як така, що не виконує свої батьківські обов'язки на час розгляду справи не перебуває.

А тому, висновок суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки судом не враховано, що позбавлення таких прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України) і позбавлення допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, та лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір, у частині задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів не в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, в достатній мірі не перевірив доводи і заперечення сторін, та не дав їм належної правової оцінки.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового

рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 8 листопада 2018 року в частини спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів - скасувати.

В задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 22 березня 2019 року.

Суддя: