КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/22964/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/1363/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Ткаченко І.В.

за участю:

представник стягувача: ОСОБА_1

представники заінтересованої особи (боржника): ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за клопотанням акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року в справі №, заінтересована особа: Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця»

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.»

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва постановлену 3 травня 2018 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва під головуванням судді Савицького О.А.,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення на території України Рішення щодо юрисдикції, винесеного Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року у справі №; стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S., Проспект Джумхурієт, №2, 34810, Кваджик-Бейкоз, Стамбул, Туреччина) 104 400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд, 150 000,00 швейцарських франків юридичних витрат.

В обґрунтування даного клопотання заявник зазначає, що рішенням Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року в справі №, місце арбітражу - Цюріх, Швейцарія, за позовом ДТГО «Південно-західна залізниця» до АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» було вирішено, зокрема, що позивач повинен компенсувати відповідачу 104 400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд. Із суми авансу, сплаченого відповідачем, йому буде повернуто 25 583,75 швейцарських франків (за вирахуванням відсотків і банківських витрат); позивач повинен компенсувати відповідачеві його юридичні витрати у сумі 150 000,00 швейцарських франків.

Однак, враховуючи ту обставину, що вищевказане рішення, яке набрало законної сили, боржником добровільно не виконується, заявник, посилаючись на положення Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та Конвенції ООН про визнання і приведення у виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, звернувся до суду з даним клопотанням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 року у задоволенні клопотанням АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року в справі №, заінтересована особа: ДТГО «Південно-Західна залізниця» - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання в повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм процесуального законодавства. Вказує, що відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами з тим самим предметом позову, а відтак відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Представник заявника (стягувача) у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представники заінтересованої особи (боржника) у суді апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням щодо юрисдикції, винесеного Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01 липня 2014 року у справі № стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S., Проспект Джумхурієт, №2, 34810, Кваджик-Бейкоз, Стамбул, Туреччина) 104 400 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд 150 000, 00 швейцарських франків юридичних витрат.

Відмовляючи у задоволенні клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд першої інстанції посилався на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 17 травня 2017 року у справі №910/2589/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року, п.13.2 Договору підряду виконання будівельних робіт № ПЗ/ДН-6- 0415, укладеного 14 листопада 2004 року між АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» та ДТГО «Південно-Західна залізниця» визнано недійсним.

Апеляційний суд в повній мірі не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виконання надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу іноземного суду є вичерпним.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 серпня 1960 року ратифіковано Нью-Йоркську конвенцію 1958 року про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, та ратифіковано її у 1961 року.

У порядку, передбаченому Нью-Йоркською конвенцією, розглядаються клопотання про визнання й виконання рішень комерційного арбітражу, що провадяться за арбітражною угодою сторін (третейського суду).

Зазначеною Конвенцією визначено, що вона застосовується щодо визнання й виконання арбітражних рішень, постановлених на території іншої держави, ніж держава, де запитуються їх визнання й виконання, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи, а також щодо арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де запитуються їх визнання й виконання.

Йдеться про арбітражні рішення, постановлені як арбітрами, призначеними в кожній конкретній справі, так і постійними арбітражними органами, до яких сторони звернулись (ст. 1) відповідно до їх письмової угоди про зобов'язання передавати в арбітраж усі або які-небудь спори, що виникли або можуть виникати між ними у зв'язку з будь-якими конкретними договірними чи іншими правовідносинами, об'єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду (ст. 2).

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражних судів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 82 вищевказаного Закону визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

При цьому, як передбачено положеннями ст.ст. 462, 468 ЦПК України рішення іноземного суду України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом першої інстанції встановлено, що в правовідносинах, які склались між стягувачем та боржником, таким міжнародним договором є Конвенція про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень.

Статтею III Нью-Йоркської конвенції передбачено, що кожна Договірна сторона визнає арбітражні рішення обов'язковими та приводить їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень на умовах, викладених у цій Конвенції.

Разом з тим, Нью-Йоркська конвенція, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Так, згідно з положеннями ст. V Нью-Йоркської конвенції у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно направлено, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем де запитується визнання та виконання докази того, що: сторони Угоди, зазначеній у статті II, були за застосованим до них законом, в будь-якій мірі недієздатні або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності такої вказівки, за законом країни, де рішення було винесено;сторона, проти якої вона винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення; вказане рішення винесено щодо спору, не передбаченому або що не підпадає під умови арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і приведена до виконання; склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді сторін чи, за відсутності такого, не відповідали закону тієї держави, де мав арбітраж; рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено виконанням компетентною владою країни, де воно було винесене, або країни, закон якої застосовується.

Згідно з ч. 2 п.п. а) зазначеної Конвенції у визнанні та приведенні до виконання арбітражного рішення може бути відмовлено, якщо компетентна влада держави, в якій вона запитується визнання та приведення до виконання знайде, що - об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або визнання та виконання цього рішення суперечить публічному порядку цієї країни.

Аналогічні підстави для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення містяться у ч.2 ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж України», та в ч. 1 п. 2 п.п. а) ст. 478 ЦПК України.

14 листопада 2004 року між АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» та ДТГО «Південно-Західна залізниця» укладено договір підряду на виконання будівельних робіт №ПЗ/ДН-6-0415 (а.с.127-133, том 1)

В пункті 13.2 вказаного Договору сторони обумовили можливість звернення за вирішенням спірних питань до іноземного (третейського) арбітражного суду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17 травня 2017 року у справі №910/2589/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року, п.13.2 Договору підряду виконання будівельних робіт № ПЗ/ДН-6- 0415, укладеного 14 листопада 2004 року між АТ Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. та ДТГО «Південно-Західна залізниця», визнано недійсним (а.с.172 -189, том1).

Вищевказаними рішеннями суду встановлено, що п.13.2 Договору підряду (третейське застереження) суперечить п.2 ч.2 ст.6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж та ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного суду Касаційного господарського суду від 30 жовтня 2018 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року у справі №910/2589/17 скасовано в частині визнання недійсним пункт договору підряду на виконання будівельних робіт від 14 листопада 2004 року №ПЗ/ДН-6-0415 та передано справу у цій частині до Північного апеляційного господарського суду (а.с. 120-138, том 2).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року по справі №910/2589/17 рішення Господарського суду м. Києва від 17 травня 2017 року скасовано в частині визнання недійсним пункту договору підряду на виконання будівельних робіт від 14 листопада 2004 року №ПЗ/ДН-6-0415(а.с. 186-190, том 2).

Отже, матеріали справи станом на 21 березня 2019 року не містять рішення суду, яким вирішено питання про недійсність п. 13.2 Договору підряду виконання будівельних робіт № ПЗ/ДН-6- 0415, укладеного 14 листопада 2004 року між АТ Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. та ДТГО «Південно-Західна залізниця», а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року в справі №, заінтересована особа: ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Згідно ч.6 ст.479 ЦПК України, якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

А тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України Рішення щодо юрисдикції, винесеного Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року у справі № та видати виконавчий лист про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. 104400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд, 150000,00 швейцарських франків юридичних витрат.

Крім того, в порядку розподілу судових витрат з боржника на користь стягувача підлягає стягненню документально підтвердженні судові витрати, а саме 2562 грн, з яких 800 грн за подачу клопотання до суду першої інстанції та 1762 грн за звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 травня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Клопотання акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року в справі №, заінтересована особа: Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України Рішення щодо юрисдикції, винесеного Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 1 липня 2014 року у справі №.

Видати виконавчий лист про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» () на користь Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S., Проспект Джумхурієт, №2, 34810, Кваджик-Бейкоз, Стамбул, Туреччина) 104 400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд, 150 000,00 швейцарських франків юридичних витрат.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» () на користь Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S., Проспект Джумхурієт, №2, 34810, Кваджик-Бейкоз, Стамбул, Туреччина) 2562 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: