Справа № 548/2266/19
Провадження № 2/548/767/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань Владислава Володимировича про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань Владислава Володимировича про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про смерть (повторно) серії НОМЕР_1 від 15.01.2019 року. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка (пай) № НОМЕР_2 , з кадастровим номером :00:012:0019, площею 2,27 га, яка знаходиться за межами села Павлівка Хорольського району Полтавської області.

Позивач, ОСОБА_1 , є онукою спадкодавиці, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 18.08.1986 року та свідоцтвом про народження її батька ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 від 06.12.1952 року. Батько позивача також помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 від 04.03.2009 року. Після смерті бабусі, у приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбаня Владислава Володимировича була заведена спадкова справа за № 36/2019 від 11.06.2019 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, але в заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання представник відповідача Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В. не з`яився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) № НОМЕР_2 , з кадастровим номером :00:012:0019, площею 2,27 га, яка знаходиться за межами села Павлівка Хорольського району Полтавської області, - позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбанем В. В. позивачу було роз`яснено, що на підставі заяви про прийняття спадщини за законом та відсутності інших спадкоємців, - позивач є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило.

Нотаріусом також було роз`яснено, що 04 липня 2017 року секретарем виконкому Клепачівської сільської ради, за реєстровим № 140 був посвідчений заповіт, згідно якого, все належне на день смерті майно ОСОБА_2 заповіла онуку ОСОБА_4 . Згідно з довідкою виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 02-32/341 від 19.03.2019 року, - бабуся позивача ОСОБА_2 , 1932 року народження, проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільно з ОСОБА_2 на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. Оскільки ОСОБА_4 не було надано заяву про прийняття спадщини, також до нотаріуса чи до суду він не звертався із заявою про продовження строку на прийняття спадщини, на підставі ст. 1272 ЦК України, - останній вважається таким, що не прийняв спадщину.

Інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини відсутні. Але, приватний нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину за законом, про що надав відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 127/01-16 від 19.07.2019 року, аргументуючи це тим, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області і тому даний факт унеможливлює видачу свідоцтва на спадщину, згідно вимог чинного законодавства.

Правовстановлюючих документів у спадкодавиці, ОСОБА_2 , не збереглося. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області за № 02-32/1777 від 16.10.2019 року, громадянці ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 належала земельна ділянка (пай) № НОМЕР_2 , з кадастровим номером :00:012:0019, площею 2,27 га, яка знаходиться за межами села Павлівка Хорольського району Полтавської області. Державний акт на право власності на землю ПЛ № 194159.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через втрату правовстановлюючих документів, спадкоємець, тобто, ОСОБА_1 , не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Згідно статті 16 Цивільного кодеку України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Так, ст. 1261 ЦК України, визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.10.2019 року, - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,2704 га для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої Полтавська область, Хорольський район, Клепачівська ( бувша Шишацька) сільська рада, яка перебувала в приватній власності гр. ОСОБА_2 , згідно державного акта серії ПЛ № 194159, станом на 24.10.2019 року становить 74 607, 13 гривень.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань Владислава Володимировича про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на спадкове майно, яке належало її померлій бабусі ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку (пай) № НОМЕР_2 , з кадастровим номером :00:012:0019, площею 2,2704 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами села Павлівка Хорольського району Полтавської області, на території Клепачівської ( бувшої Шишацької ) сільської ради, Хорольського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2019 року.

Учасники справи:

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_6 .

ВІДПОВІДАЧ: Клепачівська сільська рада Хорольського району, Полтавської області, адреса : 37821, Полтавська обл., Хорольський р-н,с. Клепачі, вул. Перемоги, буд. 8 .

ТРЕТЯ ОСОБА, ЩО НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ ЩОДО ПРЕДМЕТУ СПОРУ: Приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань Владислав Володимирович, що знаходиться за адресою: 37800, Полтавська обл., Хорольський р-н,м. Хорол, вул. Небесної Сотні, буд. 42.

Суддя: О.В. Коновод