РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Ющук О.С., позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача, адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл житлового будинку, що є у спільній частковій власності, виділ частки майна в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину земельної ділянки, яка зайнята 1/2 частиною житлового будинку, яку виділено позивачу та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з ОСОБА_4 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1995 року, який рішенням Рівненського міського суду від 31 жовтня 2012 року розірвано. Відповідно до договору дарування від 17 травня 2007 року ВЕО № 330318 ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою м.Рівне, вул. Хліборобів, 5. У період шлюбу на зазначеній земельній ділянці вони разом із ОСОБА_4 збудували житловий будинок з господарськими будівлями. На підставі рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року зазначений житловий будинок визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнано за ним право на Ѕ ідеальну частку цього житлового будинку без виділу цієї частки в натурі. Право власності на зазначену 1/2 ідеальну частку ним зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 грудня 2016 року за № 18474654. Оскільки, на даний час між ними виникають суперечки щодо користування будинком та добровільно здійснити поділ будинковолодіння відповідач не бажає, позивач звернувся до суду з позовом та просить провести розподіл житлового будинку, розташованого по вул. Хліборобів, 5, м.Рівне, виділити йому в натурі Ѕ частину зазначеного житлового будинку, припинити право спільної часткової власності та визнати право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята Ѕ частиною житлового будинку, яку виділено ОСОБА_1 та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини житлового будинку, шляхом встановлення межі поділу загальної площі земельної ділянки за адресою м.Рівне, вул. Хліборобів, 5 між сторонами відповідно до варіантів, які будуть визначені висновком експертизи.

Короткий зміст заперечень відповідача.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що дійсно рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 22.01.2014 року спірний житловий будинок було визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнано за ОСОБА_1 право на Ѕ ідеальну частку цього житлового будинку. Однак, його довіритель право власності на Ѕ частки у спірному домоволодінні не зареєструвала, а відтак вказане будинковолодіння не може бути об»єктом поділу. Що стосується поділу земельної ділянки, то зазначив, що спірна земельна ділянка по вул. Хліборобів, 5 в м.Рівне належить його довірительці ОСОБА_4 на підставі договору дарування, а відтак в силу приписів ст.57 СК України є її особистою приватною власністю, а відтак не підлягає поділу. Просить у задоволені позову відмовити. Однак, зазначив, що якщо судом буде здійснено поділ будинковолодіння, то вважає доречним залишити у власності його довірительки приміщення зазначені на схемі поділу варіанту 1 зеленого кольору.

Заяви та клопотання.

19.10.2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про залучення третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору відділ опіки і піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому.(а.с.30-31)

21.11.2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення.( а.с.52-53)

21.11.2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про призначення судової експертизи( а.с.56)

21.11.2017 року ОСОБА_1П подав клопотання про призначення будівельно- технічної експертизи.( а.с.60-61)

16 січня 2018 року на адресу Рівненського міського суду надійшло клопотання експерта про погодження строків проведення експертизи (а.с. 68)

Інші процесуальні дії у справі.

06 липня 2017 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків ( а.с. 13)

19 вересня 2017 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду на 19 жовтня 2017 року( а.с. 20)

14 листопада 2017 року протокольною ухвалою суду представнику відповідача ОСОБА_3 було роз»яснено порядок залучення до участі у справі третіх осіб, який був передбачений ст. 36 ЦПК України чинного на той час, а саме, що суд повідомить третю особу про справу та направить їй копію заяви про залучення третьої особи і роз»яснить її право заявити про свою участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Від відділу опіки і піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради згода на участь у справі не надійшла.

21 листопада 2017 року протокольною ухвалою було залишено відкритим клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

21 листопада 2017 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області було призначено судову будівельно- технічну експертизу ( а.с. 65-66)

23 січня 2018 року судом було надіслано лист Волинському відділенню Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз про відкликання матеріалів справи, оскільки сторони не погодили строки проведення експертизи ( а.с. 69)

21 травня 2018 року на адресу Рівненського міського суду було повернуто матеріали цивільної справи № 569/10421/17 без виконання експертизи, у зв»язку з відсутністю оплати ( а.с. 72)

08 листопада 2018 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області провадження у справі № 569/10421/17 було відновлено та призначено до розгляду на 27 листопада 2018 року

Судові засідання 27 листопада 2018 року, 21 грудня 2018 року та 04 березня 2019 року не відбулись у зв»язку із відкладенням відповідно до заяв представника відповідача адвоката ОСОБА_3

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, та сторонами визнається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому 06 травня 1995 року Рівненським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 475 шлюбі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.( а.с. 47-48)

Відповідно до договору дарування від 17 травня 2007 року ВЕО № 330318 ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 0, 100-0 га за адресою м.Рівне, вул. Хліборобів, 5 ( а.с. 49-50).

Сторонами у справі також визнається та обставина, що за період шлюбу, на вказаній вище земельній ділянці, було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями.

В силу приписів ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи, що у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин та добровільності їх визнання, суд приходить до висновку, що вказані обставини не підлягають доказуванню та є встановленими.

На підставі рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року житловий будинок по вул. Хліборобів, 5 в місті Рівне визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а також визнано за останнім право на Ѕ ідеальну частку цього житлового будинку без виділу цієї частки в натурі.( а.с. 117-121)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77707619 від 04 січня 2017 року за реєстраційним № 101, на підставі рішення Рівненського міського суду № 1715/20530/12 від 22.01.2014 року, зареєстровано Ѕ частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 5 по вул. Хліборобів в місті Рівне за ОСОБА_1 ( а.с. 11)

Після розлучення між сторонами склалися неприязні відносини, добровільно поділити будинковолодіння сторони не можуть. На даний час позивач у спірному будинку не проживає. Загальна площа будинку по вул. Хліборобів, 5 в місті Рівне складає 193, 2 м. в, житлова 96, 5 м.кв.

Згідно з висновком судової інженерно- технічної експертизи № 8463-8464 від 28 вересня 2018 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз вбачається, що площа 1/2 частки житлового будинку становить 99,7кв.м і відповідає вимогам будівельних норм, а саме п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» існує технічна можливість виділу в натурі часток співвласників житлового будинку по вул. Хліборобів, 5 в м. Рівне.( а.с. 84-106)

Мотивувальна частина. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 69 та частини 1 статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною 1 статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до вимог статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У відповідності до частини 2 статті 183 цього ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (у відповідності до частини 2 статті 364 ЦК України).

Згідно вимог частини другої статті 364 ЦК України, обмеження права співвласника на виділ своєї частки в натурі може мати місце лише у випадках, коли такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим у звязку з неподільністю речі, що по справі не встановлено.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

При вирішенні питання про поділ жилого будинку, як об'єкта спільної власності слід ураховувати, що такий поділ можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру).

Поділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Питання поділу будинку вимагає з'ясування даних про план цього будинку, а також про висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі на час розгляду справи, а у необхідних випадках органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов»язаних із цим переобладнань.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України вбачається, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому.

Отже, здійснюючи виділ частки, необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Вимоги до облаштування ізольованих квартир визначені у Державних будівельних нормах України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року № 80. Відповідно до пункту 2.22 цих будівельних норм у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з того, що, оскільки спірне будинковолодіння є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, що встановлено рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року та за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку № 5 по вул. Хліборобів в місті Рівне, відповідно до вимог статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці згідно приписів ч.3 ст 358 ЦК України.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на виділ в натурі належної йому частки зі спірного домоволодіння, який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи технічно можливий, оскільки у встановленому законом порядку набув право власності на частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами і він бажає користуватися належною йому власністю. Отже, згідно положень статті 321 ЦК України він не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідач перешкоджає у цьому.

Висновком експерта № 8463-8464 від 28 вересня 2018 року, встановлено, що площа 1/2 частки житлового будинку становить 99,7кв.м і відповідає вимогам будівельних норм, а саме п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» існує технічна можливість виділу в натурі часток співвласників житлового будинку по вул. Хліборобів, 5 в м. Рівне.

В судовому засіданні позивач просив здійснити поділ будинковолодіння в натурі на розсуд суду за будь -яким запропонованим експертизою варіантом.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 просив враховувати, що його довірительці більш прийнятний варіант поділу № 1 згідно експертизи та виділення приміщень зазначених зеленим кольором.

Відповідно до першого варіанту поділу вищевказаного висновку пропонується:

-першому співвласнику виділити приміщення (синій колір на схемі поділу І варіант додаток 2) на першому поверсі :

1-4-столову площею 8,7кв.м.;

1-5 - житлову кімнату площею 20,7кв.м.;

Разом: 29,4кв.м.

на другому поверсі:

1 -13 - житлову кімнату площею 19,5кв.м.

1-14 - гардероб площею 13,7кв.м.

1-15-житлову кімнату площею 17,2кв.м.

1 - 16 - санвузол площею 5,8кв.м.

1-10* - частину коридору площею 3,3кв.м.

Разом: 59,5кв.м.

Всього 88,9кв.м.

другому співвласнику виділити приміщення (зелений колір на схемі поділу І варіант додаток 2)

на першому поверсі :

1-1- коридор площею 5,2кв.м.

1-2- коридор площею 11,0кв.м.

1-3- кухню площею 9,9кв.м.

1-6-санвузол площею 4,9кв.м.;

1-7-кладову площею 1,6кв.м.;

1-8-котельню площею 8,8кв.м.

1-9-гараж площею 20,2кв.м.

Разом: 61,6кв.м.

на другому поверсі

1-10-частину коридору площею 12,3кв.м.

1-11 - житлову кімнату площею 15,1кв.м.;

1-12 - житлову кімнату площею 15,3кв.м.;

Разом: 41,6кв.м.

Всього 104,3кв.м.

Вартість частини житлового будинку, що пропонуються виділити першому співвласнику становить 1736679,0грн., відповідно вартість частини, що пропонується виділити другому співвласнику становить 2037521,0грн.

Фактична частка першого співвласника по запропонованому першому варіанту поділу становить 46/100 часток, або 23/50, відповідно другого співвласника 54/100 або 27/50,

Таким чином перший варіант поділу запропоновано з відхиленням від ідеальної частки.

При цьому другому співвласнику необхідно сплатити першому співвласнику грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 150421,0грн.

Вказаним висновком експерта встановлено і можливість виділу земельної ділянки, а саме:

- першому співвласнику 1/2 частки пропонується виділити частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної - 7,78; 48,48; 10,75; 35,17; 5,24; 9,81;2,98;3,97м площею 436,5кв.м., зображеної на схемі розподілу земельної ділянки (додаток 4);

-другому співвласнику 1/2 частки пропонується виділити частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної - 12,36; 3,97; 10,04; 9,78; 7,76; 35,17; 9,89; 49,79м площею 436,5кв.м, зображеної на схемі розподілу (додаток4).

Крім того, частину земельної ділянки під житловим будинком (літ.А-2) площею -

127кв.м. залишити в спільному користуванні.( а.с. 84-106)

Висновком експерта було запропоновано і інший можливий варіант поділу в натурі домоволодіння, що знаходиться в м.Рівне, по вул. Хліборобів, 5 та порядок користування земельною ділянкою, однак позивач, який звернувся з позовом за захистом порушеного права із проханням здійснити поділ житлового будинку, зазначив, що для нього прийнятний будь- який варіант поділу, при цьому представник відповідача просив врахувати інтереси його довірительки та здійснити поділ за першим варіантом, залишивши їй у користування приміщення позначені зеленим кольором.

Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що спір підлягає розгляду лише в межах, заявлених позивачем вимог, жодних змін до позовної заяви позивачем подано не було, відповідачем зустрічний позов не заявлявся, відтак, суд вправі розглядати лише позовні вимоги позивача ОСОБА_1, в межах, заявлених суду.

За вказаних обставин, наявності технічної можливості переобладнати приміщення будинковолодіння в ізольовані квартири, є підстави для поділу спірного будинку. При перевірці й оцінці експертного висновку, судом з»ясовано достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Таким чином, суд оцінює вищевказаний висновок експерта як належний та допустимий доказ у вказаній справі.

У п.п. 7, 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Суд враховує, що частки обох співвласників є рівними, позивач просить суд здійснити поділ на власний розсуд, врахувавши думку представника відповідача, суд приходить до висновку про виділення в натурі Ѕ частини житлового будинку№ 5 по вулиці Хліборобів в місті Рівне та виділити приміщення та визнати за ним право власності по житловому будинку ( синій колір на схемі поділу 1 варіант) на першому поверсі:

1-4-столову площею 8,7кв.м.;

1-5 - житлову кімнату площею 20,7кв.м.;

Разом: 29,4кв.м.

на другому поверсі:

1 -13 - житлову кімнату площею 19,5кв.м.

1-14 - гардероб площею 13,7кв.м.

1-15-житлову кімнату площею 17,2кв.м.

1 - 16 - санвузол площею 5,8кв.м.

1-10* - частину коридору площею 3,3кв.м.

Разом: 59,5кв.м.

Всього 88,9кв.м.

Вартість частини житлового будинку, що виділяється ОСОБА_1 становить 1736679,0грн., відповідно вартість частини, що залишається у власності ОСОБА_4 становить 2037521,0грн.

Фактична частка ОСОБА_1 становить 46/100 часток, або 23/50, відповідно ОСОБА_4 54/100 або 27/50,

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний варіант поділу є з відхиленням від ідеальної частки.

При цьому відповідачу ОСОБА_4 необхідно сплатити першому співвласнику грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 150421,0грн.

Однак, з уточнюючими позовними вимогами про сплату компенсації за зменшену ідеальну частку у праві власності позивач не звертався, а відтак в силу ст.13 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог, тому при поділі будинковолодіння не стягує на його користь грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки.

При цьому суд враховує, що позивач ОСОБА_1 фактично погодився на зменшення його ідеальної частки.

Позивач визначився з обсягом заявлених позовних вимог, зокрема, він бажає поділу спірного будинку за вищевказаним варіантом і не заявив вимог щодо отримання грошової компенсації у зв'язку із зменшенням його частки у праві власності внаслідок поділу майна, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в цій частині.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, позивач тривалий час позбавлений можливості користуватися своєю власністю та вважає, що лише реальний розподіл будинковолодіння дозволить йому в повній мірі реалізувати свої права, як власника 1/2 частини будинковолодіння та проживати у ньому.

Суд бере до уваги висновок судової інженерно-технічної № 8463-8464 від 28 вересня 2018 року та проводить реальний розподіл будинковолодіння, розташованого в м.Рівне, вул. Хліборобів, 5 згідно першого варіанту поділу цього висновку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 як співвласнику виділено в натурі частку із спільного майна, то право спільної часткової власності на це майно припиняється у відповідності до вимог ст. 364 ЦК України.

В частині позовних вимог щодо визнання права власності на частину земельної ділянки, яка зайнята Ѕ частиною житлового будинку, яка виділяється ОСОБА_1 та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини житлового будинку, яка розташована за адресою м.Рівне, вул.Хліборобів, 5, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст.120 ЗК Україниу разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З роз»яснень п.18.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що відповідно до положень статей 81,116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівлі, споруди, що є спільною сумісною власністю, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК,377 ЦК України.

З дослідженого в судовому засіданні договору дарування земельної ділянки від 17 травня 2007 року вбачається, що ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0, 1000 га, яка знаходиться по вул. Хліблробів, 5 в місті Рівне ( а.с.49-50)

Відповідно до ст. 8 Цивільного Кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини ( аналогія закону).

Представник відповідача заперечував щодо виділу у власність позивачу частини земельної ділянки, на якій знаходяться приміщення, що виділяються йому у власність, оскільки спірна земельна ділянка є особистою власністю відповідача ОСОБА_4, однак, суд вважає, що у відповідності до чинного законодавства судом застосовується аналогія закону та враховуючи, що на земельній ділянці, яка отримана відповідачем у дар, знаходиться будинок, будівлі, споруди, що є спільною сумісною власністю, то у разі поділу та виділу конкретної частини будинку до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди, що передбачено п.18.2 постанови Пленуму ВСУ від 16.04. 2004 року та стосується приватизованих земельних ділянок, що є припустимим в даному випадку, з огляду на застосування аналогії закону.

З урахуванням того, що позивач на підставі рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 22.01.2014 року набув право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Хліборобів, 5 в місті Рівне, яке зареєстрував у встановленому законом порядку, тому в силу ст.377 ЦК України та ст. 120 ЗК України до нього перейшло право власності на частину земельної ділянки, а відтак, суд приходить до висновку, про можливість визнання за ОСОБА_1 права власності на частину земельної ділянки, яка зайнята Ѕ частиною житлового будинку, яку виділену ОСОБА_1.

З огляду на вищенаведене, вирішуючи спір, суд, бере до уваги, висновок експерта № 8463-8464 від 28 вересня 2018 року, яким ОСОБА_1 власнику 1/2 частки пропонується виділити частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної - 7,78; 48,48; 10,75; 35,17; 5,24; 9,81;2,98;3,97м площею 436,5кв.м., зображеної на схемі розподілу земельної ділянки (додаток 4);

Частину земельної ділянки під житловим будинком (літ.А-2) площею -

127кв.м. залишити в спільному користуванні.

Отже, враховуючи, що позивачу виділено 1-4-столову площею 8,7кв.м.; 1-5 - житлову кімнату площею 20,7кв.м.;1 -13 - житлову кімнату площею 19,5кв.м. 1-14 - гардероб площею 13,7кв.м.1-15-житлову кімнату площею 17,2кв.м.1 - 16 - санвузол площею 5,8кв.м.1-10* - частину коридору площею 3,3кв.м., судом враховується, що для нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, позивачу слід виділити земельну ділянку позначену червоним кольором ( а.с.97). та частину земельної ділянки,під житловим будинком (літ.А-2), загальною площею 127 кв. м. виділити у спільне користування. Виділивши у користування позивачу вказану земельну ділянку, суд виходить з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд , а саме з 1/2 частки.

Суд приймає до уваги висновок судової інженерно- земельно-технічної експертизи № 8463-8464 від 28 вересня 2018 року по цивільній справі № 569/10421/17 як належний та допустимий доказ, оскільки вказана експертиза була проведена з участю учасників процесу, достовірність висновків ними не оспорювалась. Окрім цього, висновок експерта зроблено за наявності межових знаків, що дало змогу експертам провести належне обмірювання прибудинкової земельної ділянки і встановити її фактичні розміри, такий висновок не обмежує земельні права відповідача.

Отже, запропонований позивачем порядок користування спірною земельною ділянкою відповідає часткам сторін та не порушує законні права та інтереси відповідача.

Враховуючи вищенаведене, те, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що права позивача було порушено, відповідач відмовлявся добровільно реально розподілили майно, то суд приходить до висновку, що його право підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1920 грн., то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1920 грн.

Керуючись ст.ст.5,12,13,81,141,211,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволити повністю.

Провести розподіл житлового будинку, розташованого в місті Рівне, вул. Хліборобів, 5, що є у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, виділивши ОСОБА_1 в натурі Ѕ частину зазначеного житлового будинку, відповідно до варіанту 1 висновку судової інженерно- технічної експертизи № 8483-8464 від 28 вересня 2018 року, приміщення позначені синій кольором:

На першому поверсі:

1-4-столову площею 8,7кв.м.;

1-5 - житлову кімнату площею 20,7кв.м.;

Разом: 29,4кв.м.

на другому поверсі:

1 -13 - житлову кімнату площею 19,5кв.м.

1-14 - гардероб площею 13,7кв.м.

1-15-житлову кімнату площею 17,2кв.м.

1 - 16 - санвузол площею 5,8кв.м.

1-10* - частину коридору площею 3,3кв.м.

Разом: 59,5кв.м.

Всього 88,9кв.м.

Припинити право спільної часткової власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята Ѕ частиною житлового будинку, яку виділено ОСОБА_1 та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини житлового будинку, шляхом встановлення межі поділу загальної площі земельної ділянки за адресою м.Ріве. вул. Хліборобів, 5 між сторонами відповідно до першого варіанту визначеного висновком експерта, а саме виділити частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної - 7,78; 48,48; 10,75; 35,17; 5,24; 9,81;2,98;3,97м площею 436,5кв.м., зображеної на схемі розподілу земельної ділянки (додаток 4);

Частину земельної ділянки під житловим будинком (літ.А-2) площею -

127кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1920 ( одна тисяча дев»ятсот двадцять ) грн..

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_4, паспорт серії СР 449040, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4

Повний текст рішення складений 28 березня 2019 року

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина