Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 752/11831/16-ц

провадження № 61-16663св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, у складі судді Новака А. В.,

від 25 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Немировської О. В., Соколової В. В., Слюсар Т. А.,

від 23 листопада 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 травня 2016 року сталось залиття квартири АДРЕСА_1. Відповідно до акту від 01 червня 2016 року, складеного ЖЕД-101, причиною залиття став вихід з ладу пластикового кріплення бачка у туалеті квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище. Зазначав, що внаслідок залиття йому було завдано майнову шкоду у розмірі 33 372 грн та моральну шкоду, яку він оцінив

у 10 тис. грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 33 372 грн та

10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов

ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 33 372 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та

5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, а тому відповідальність за заподіяні позивачу збитки має бути покладена на ОСОБА_6 Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із того, що внаслідок залиття квартири позивач та його сім'я протягом тривалого часу вимушені проживати в умовах підвищеної вологи та ураження конструктивних елементів квартири, порушено їхній звичайний спосіб життя, нормалізація якого потребує додаткових зусиль.

Короткий зміст касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що її не було належним чином повідомлено про дату та час судових засідань під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, отже її було позбавлено можливості реалізувати своє право на захист, зокрема шляхом участі у судових засіданнях, наданні пояснень, заперечень та доказів. У судових повістках, які надсилались судом апеляційної інстанції, зазначено не її прізвище, а прізвище іншої особи - ОСОБА_10. Суди дійшли помилкового висновку про те, що відповідальність за залиття квартири має нести власник квартири та не встановили винної особи. Нас час спричинення шкоди користувачами квартири були інші особи на підставі договору оренди. Судом апеляційної інстанції не досліджувались докази на підтвердження заподіяння моральної шкоди.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та відповіді на відзив

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що відповідач як власник квартири повинна нести відповідальність за завдану шкоду, а у подальшому має право звернутись з регресною вимогою до винної особи.

У відповіді на відзив ОСОБА_6 зазначає, що рішення апеляційного суду підлягає обов'язковому скасуванню на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України у зв'язку з тим, що справу розглянуто за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

11 червня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_6 просить викликати сторони у судове засідання для надання пояснень.

Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи те, що триває стадія попереднього розгляду, під час якої судове засідання не проводиться, підстави для задоволення клопотання

ОСОБА_6 про виклик учасників справи у судове засідання відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 лютого 1994 року (а. с. 46).

Відповідно до акту від 01 червня 2016 року, складеного працівниками

ЖЕД-101, 31 травня 2016 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_6

Причиною залиття став вихід з ладу пластикового кріплення бачка у туалеті квартири АДРЕСА_2 (а. с. 6). В акті визначено характер та обсяг пошкоджень.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 06 червня 2016 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності - приватним підприємством «Аверті», вартість будівельних матеріалів та будівельно-монтажних робіт, що становить суму збитків, спричинених у результаті залиття квартири АДРЕСА_1 складає 33 372 грн.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України, 2004 року, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України, 2004 року.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України, 2004 року, передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові

повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України, 2004 року, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 169 ЦПК України, 2004 року, суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України,

2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі, що переглядається, установлено, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 березня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 06 березня 2017 року справу призначено до розгляду на 20 квітня 2017 року.

Надіслана судом апеляційної інстанції кореспонденція, адресована ОСОБА_10 із зазначенням у подальшому прізвища відповідача

ОСОБА_6 у дужках, поверталась до суду з відміткою поштової служби «за закінченням встановленого строку зберігання», тобто фіксація отримання відповідачем кореспонденції відсутня (а. с. 111, 123, 151, 152, 153, 157, 158, 159, 172, 173, 174).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), зазначене не є доказом належного повідомлення про дату судового засідання.

У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 74 ЦПК України у зазначеній редакції).

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 74-76, 305 ЦПК України,

2004 року.

Таким чином, ураховуючи сталу практику Великої Палати Верховного Суду, наявні підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції порушив право відповідача знати час і місце проведення судових засідань (частина друга статті 6 ЦПК України, 2004 року), що не відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_6, щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки причинам неявки заявника у судове засідання, не врахував, що судом першої інстанції справа була розглянута також за відсутності відповідача, внаслідок чого порушено її право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості надати суду докази та навести міркування й заперечення з приводу позовної заяви та апеляційної скарги.

Крім того, частина кореспонденції направлялась судом апеляційної інстанції на ім'я ОСОБА_10, яка не є учасником справи.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, рішення апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта