РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-9999/10 від 20.09.2009 року визнано мирову угоду між нею та відповідачем - ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, згідно якої відповідач ОСОБА_2 зобов»язується щомісячно виплачувати їй аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, на сьогоднішній день витрати по утриманню дитини є досить значними, оскільки складаються із забезпечення фізичних, розумових, моральних та інших потреб, а тому грошові кошти в розмірі 300 грн. є досить незначними, не відповідають встановленому Законом мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину та навіть частково не покривають потреби дитини. Просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала повністю та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, пояснив, що на даний час він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою у них народилося четверо дітей. Також він регулярно надає матеріальну допомогу його непрацездатній матері, яка є інвалідом ІІ групи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-9999/10 від 20.09.2009 року визнано мирову угоду між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, згідно якої відповідач ОСОБА_2 зобов»язується щомісячно виплачувати позивачу ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» складає 2 027 грн.

Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання доньки та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини.

Однак, визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, є значно завищеним.

Враховуючи, що на утриманні відповідача є четверо неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та мати, яка є інвалідом ІІ групи, виходячи із засад справедливості та захисту прав дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлений вищевказаним рішенням суду, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, в позовній заяві позивачка ОСОБА_3 зазначила, що просить стягувати розмір аліментів починаючи з дня подання позовної заяви. Однак п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином позивачу слід відмовити у стягненні змінених аліментів від дня пред»явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст. 180-184,192 СК України, ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-9999/10 від 20 вересня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 300 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Виконавчий лист, виданий на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2009 року № 2-9999/10 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 300 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відкликати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_9