У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, оформленим борговою розпискою від 13.03.2019 року у розмірі 593 101 грн.

28.11.2019 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , які належать відповідачу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири відповідача може при вирішенні цивільного спору зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів та поновлення порушеного його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (пп. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом у даному випадку враховується докази, надані заявником на підтвердження своїх вимог щодо виду та обсягу забезпечення позову, який заявник просить застосувати.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу стягнення грошових коштів з відповідача за борговою розпискою у розмірі 593 101 грн.

В цей же час позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на дві квартири. При цьому, відомостей щодо вартості цих квартир заява позивача не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства та враховуючи те, що відповідачем можуть бути вжиті заходи щодо відчуження свого майна, що може призвести до утруднення або зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної заяви, а саме: шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу - ОСОБА_2 .

Підсумовуючи викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням суду у даній цивільній справі законної сили.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Інформація відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, починаючи з наступного дня після її постановлення.

Суддя В.О. Макаров