Справа № 226/1289/19
Провадження № 2/226/497/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря - Альберті О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Заговорича Є. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення сум підвищення посадового окладу та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення сум підвищення посадового окладу та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, в обґрунтування якого зазначила, що з 29 липня 1988 року по 29 грудня 2018 року вона працювала в ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Капітальна» (на той час ВП «Шахта «Стаханова»): з 29.07.1988 р. по 31.12.1997 р. помічником вихователя в дитячому садку, з 01.01.1998 р. по 31.03.2016 р. вихователем, з 01.04.2016 р. по 29.12.2018 року вихователем 1 категорії відповідно до записів в трудовій книжці. 29.12.2018 року вона була звільнена за угодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач порушив її трудові права, не виплативши їй компенсацію за невикористані додаткові відпустки як матері, яка має двох дітей віком до 15 років, а також не виплачуючи їй з 01.04.2008 р. по день звільнення підвищення посадового окладу на 10% за звання «Вихователь-методист». Задля вирішення даних питань мирним шляхом позивач зверталась до адміністрації шахти з письмовою заявою щодо невиплати підвищення посадового окладу на 10% за звання «вихователь-методист» за період з 01.04.2008 р. по грудень 2018 року включно, але відповідач її претензії не визнав. Просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачену суму підвищення посадового окладу на 10% за звання «вихователь-методист» за період з 01.04.2008 р. по 29.12.2018 р. в сумі 64835 грн та компенсацію за невикористану додаткову відпустки як матері, яка мала двох дітей віком до 15 років, за період з 1996 року по 2004 рік в сумі 12804,19 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягла, її представник підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, надав суду відзив, згідно з яким позовні вимоги позивача визнав частково. Позовні вимоги щодо стягнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки для працівників, що мають дітей, визнав повністю, а вимоги щодо стягнення невиплаченої суми підвищення посадового окладу на 10% в сумі 64835 грн не визнав повністю та пояснив, що позивачем неправильно застосовується нормативно-правові акти, а саме наказ Міністерства освіти України № 102, який був виданий на виконання постанови КМУ № 44 від 25.01.1993 року «Про оплату праці працівників бюджетних установ і організацій на основі Єдиної тарифної сітки» та наказ Міністерства освіти України від 25.02.1993 року № 45 «Про розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників освіти України». Тобто ці нормативно-правові акти не мають відношення до відповідача, оскільки дошкільний заклад де працювала позивач не відноситься до бюджетної установи. Згідно з пунктом 1.1 Положення дошкільного навчального закладу «Попелюшка», де працювала позивач, «Попелюшка» створена власником - шахтой ім. О. Г. Стаханова у 1985 році, а згідно з пунктом 9.1, джерелом фінансування є кошти власника, добровільні пожертви. Згідно з пунктом 3.1 Статуту ДП «Мирноградвугілля» підприємство є юридичною особою публічного права. Відповідно до п. 3.2 підприємство здійснює свою діяльність відповідно до законодавства, Генеральної та Галузевої угод, колективного договора та Статута. Трудові відносини на підприємстві регулюються КЗпП України та іншими нормативно-правовими документами. Статтею 97 КЗпП передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, схеми посадових окладів, розцінки та інше встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі. Колективним договором відповідача виплати 10% підвищення посадового окладу за завання не передбачено, тому правових підстав для цих виплат не існує.

Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 24.04.2019, позовна заява залишена без руху для усунення недоліків - зазначення імені (прізвища) позивача.

Після виправлення зазначеного недоліу, 06.05.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 15.30 год. 31.05.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, який надано відповідачем 16.05.2019.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач знаходилась у трудових відносинах з відповідачем з 29.07.1988 року по 29.12.2018 року, працюючи на посадах помічника вихователя, вихователя та вихователя І категорії у дитячому садку та була звільнена за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 6-7).

У шлюбі позивача з ОСОБА_3 , який розірваний ІНФОРМАЦІЯ_1 , народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період шлюбу позивач йменувалася прізвищем « ОСОБА_1 » (а. с. 11, 12, 13, 14).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.08.2019 року ОСОБА_1 1970 року народження зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.10.1987 року по 20.01.1998 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею за даною адресою були зареєстровані її дити: ОСОБА_4 1989 року народження - з 27.01.1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 1993 року народження - з 31.10.1993 року по 20.01.1998 року (а. с. 62).

З 29.09.2007 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , шлюб з яким розірваний 08.11.2016 року та йменувалася прізвищем « ОСОБА_1 » (а. с. 15, 16).

З 13.10.2018 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 та йменується таким самим прізвищем (а. с. 17).

Згідно з атестаційним листом, рішенням атестаційної комісії від 19.04.2005 року ОСОБА_1 підтверджено звання «вихователь-методист» (а. с. 18).

Згідно з атестаційним листом, рішенням атестаційної комісії від 16.04.2010 року ОСОБА_10 підтверджено звання «вихователь-методист» (а.с. 19).

Згідно з атестаційним листом, рішенням атестаційної комісії від 27.03.2015 року ОСОБА_10 відповідає раніше присвоєному педагогічному званню «вихователь-методист» (а. с. 19).

03.12.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй надбавки за звання «вихователь-методист» за період з 01.04.2008 року по 01.12.2018 року (а.с. 21).

Листом від 13.12.2018 року позивачу повідомлено про неможливість задоволення її вимоги, викладеної у заяві від 03.12.2018 року, оскільки у період її роботи на підприємстві вона не зверталась з вимогами про нарахування надбавки за звання «вихователь-методист», а також відсутня наявність атестаційних листів, які є підставою для нарахування такої надбавки (а.с. 22).

14.01.2019 року позивач повторно звернулась до відповідача з заявою про нарахування надбавки за звання «вихователь-методист», отримавши аналогічну відповідь про відмову у нарахуванні надбавки (а. с. 23, 24).

04.12.2018 року на заяву позивача про нарахування та виплату їй компенсації за невикористану соціальну відпустку за період з 2005 по 2007 рік як матері яка має двох дітей віком до 15 років їй було відмовлено з підстав ненадання доказів (а. с. 25, 26).

14.01.2019 року на заяву позивача про нарахування та виплату їй компенсації за невикористану соціальну відпустку за період з 1996 по 2004 рік як матері яка має двох дітей віком до 15 років їй було відмовлено з підстав, що позивач на момент звернення не є працівником підприємства (а. с. 27, 28).

Згідно довідки ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», середньомісячний заробіток позивача становить 5748,82 грн., середньоденний заробіток позивача становить 261,31 грн (а. с. 30).

Згідно довідки ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», позивачу при звільненні нарахована сума до виплати 8680,78 грн, з яких: заробітна плата в сумі 5812,10 грн, компенсація за невикористану відпустку в сумі 5387,04 грн, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної полати за жовтень 2018 року в сумі 39,08 грн. Повний розрахунок з позивачем здійснений 26.02.2019 року (а. с. 31).

Згідно з наказом ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 2014 року, позивачу з 01.06.2014 року встановлена надбавка до посадового окладу у розмірі 10 % за результатами атестації педагогічних робітників (а. с. 33).

Діяльність ДНЗ КТ №16 «Попелюшка», в якому працювала позивач, здійснюється у відповідності до його Положення, затвердженого 11.12.2017 в.о. директора ВП «Шахта «Капітальна». Як вбачається з положення, цей заклад є державним закладом дошкільного виховання та навчання дітей, підпорядковується ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», є неприбутковою установою і фінансується за рахунок засновника. Рішення з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності закладу, розробляються і приймаються органами управління ВП «Шахта «Капітальна» за участю трудового колективу та уповноважених ним органів і відображаються у колективному договорі. Колективним договором також регулюються питання з охорони праці, виробничі та трудові відносини трудового колективу з адміністрацією. ДНЗ № 16 підпорядкований і підзвітний засновнику ВП «Шахта «Капітальна» (а. с. 68-80).

Відповідно до розрахункових листків та штатного розпису, позивач отримувала заробітну плату без підвищення посадового окладу на 10% за звання «Вихователь-методист» (а. с. 83-157).

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач просить стягнути підвищення посадового окладу за звання вихователь-методист» з 01.04.2008 по 29.12.2018.

У період з 28.09.2017 до теперішнього часу діє Закон України «Про освіту» від 05.09.2017, який набрав чинності 28.09.2017 (далі Закон України «Про освіту» 2017 року).

Згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про освіту» 2017 року, оплата праці педагогічних і науково-педагогічних працівників здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджетів, коштів засновників, власних надходжень закладів освіти, грантів, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 61 Закону України «Про освіту» 2017 року, засновник приватного закладу освіти має право встановлювати інші, ніж передбачено цим Законом, розмір і умови оплати праці, винагороди та допомоги для педагогічних і науково-педагогічних працівників. Отримані приватним закладом освіти публічні кошти розподіляються у порядку, визначеному законодавством для державних і комунальних закладів освіти.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно абз. 3 п. 1 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затв. наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 № 102 (далі - Інструкція), умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади, передбачені цією Інструкцією, застосовуються при обчисленні заробітної плати таких категорій працівників, зокрема, педагогічних і керівних працівників дитячих дошкільних закладів.

Відповідно до абз. 11 п. 1 Інструкції, зазначені в Інструкції тарифні розряди є державними гарантіями мінімальних рівнів оплати праці для конкретних професійно-кваліфікаційних груп працівників, які перебувають у трудових відносинах з установами та закладами освіти всіх форм власності, при додержанні встановленої законодавством про працю тривалості робочого часу та виконанні працівником посадових обов`язків (норм праці).

За змістом п.п. д) п. 24 Інструкції, ставки заробітної плати і посадові оклади підвищуються на 10 відсотків - за звання «Старший вчитель», «Старший викладач»*, «Вихователь-методист», «Педагог-організатор-методист», «Старший вожатий-методист», «Практичний психолог-методист», «Керівник гуртка-методист», «Старший вихователь».

Між тим, згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про освіту» 2017 року, юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Права та обов`язки закладу освіти, передбачені цим Законом та іншими законами України, має також фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності якого є освітня діяльність. Фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, освітня діяльність якого перестає бути основним видом його діяльності, втрачає права і обов`язки, у тому числі права на пільги, передбачені законодавством для закладу освіти. Освітня діяльність вважається основним видом діяльності, якщо надходження на цей вид діяльності та/або від цього виду діяльності перевищують половину загальних надходжень цієї юридичної особи (фізичної особи - підприємця).

За матеріалами справи, дитячий садок, де працювала позивач, є структурним підрозділом не юридичної особи, а відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля» (раніше - ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля») і освітня діяльність, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про освіту» 2017 року, не була основним видом діяльності ДП «Мирноградвугілля», оскільки надходження на цей вид діяльності та/або від цього виду діяльності не перевищували половину загальних надходжень цієї юридичної особи.

Таким чином, дитячий навчальний заклад комбінованого типу № 16 «Попелюшка» не є закладом освіти в розумінні ч. 1 ст. 22 Закону України «Про освіту» 2017 року та відповідно не має обов`язків закладу освіти, зокрема і щодо оплати праці педагогічних працівників, передбачених цим Законом, іншими законами України, зокрема Законом України «Про дошкільну освіту», а також законодавства, прийнятого на підставі цих законів, а тому вимоги позивача щодо стягнення 10% посадового окладу за звання «вихователь-методист» задоволенню не підлягають оскільки на неї не розповсюджуються вимоги щодо оплати праці педагогічних працівників закладів освіти.

У період з 01.04.2008 по 27.09.2017 діяв Закон України «Про освіту» від 23.05.1991 (далі - Закон України «Про освіту» 1991 року).

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 18 Закону України «Про освіту» 1991 року, навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, громадянами відповідно до потреби громадян у мові навчання, соціально-економічних, національних, культурно-освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів. Навчальний заклад набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Діяльність навчальних закладів розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, пов`язаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Положення про дошкільний навчальний заклад, затв. постановою КМУ № 305 від 12.03.2003, дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту, який затверджується засновником (власником) за погодженням з відповідним органом управління освітою і реєструється місцевим органом виконавчої влади. Дошкільний навчальний заклад має печатку і штамп встановленого зразка, бланки з власними реквізитами, реєстраційний рахунок в органах Державного казначейства (для державних і комунальних закладів), рахунки в банках (для приватних закладів).

За матеріалами справи навчальний заклад не є юридичною особою, не має своєї печатки, позивач приймалася на роботу та звільнялася з роботи на підставі наказів посадових осіб відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля», засвідчених відповідним штампом та печаткою, а не дитсадка.

Отже позивач є працівником структурного підрозділу шахти, а не педагогічним працівником дошкільного навчального закладу та на неї відповідно не розповсюджується законодавство для педагогічних працівників дошкільних навчальних закладів і тому вона не має права на 10% підвищення посадового окладу за звання «вихователь-методист».

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» в редакції до 01.03.2003, жінці, яка працює і має двох і більше дітей віком до 15 років або дитину-інваліда, за її бажанням щорічно надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 5 календарних днів без урахування вихідних.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» в редакції з 01.03.2003 по 31.12.2004, жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 7 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки визнав не заперечуючи щодо розрахунку суми компенсації. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 12804,19 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави, пропорційно задоволеним вимогам, необхідно стягнути судовий збір в сумі 128,12 грн.

На підставі ст.ст. 22, 61 Закону України «Про освіту» 2017 року, ст. 18 Закону України «Про освіту» 1991 року, ст. 97 КЗпП України, ст.ст. 19, 24 Закону України «Про відпустки», п. 4 Положення про дошкільний навчальний заклад, затв. постановою КМУ № 305 від 12.03.2003, Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затв. наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 № 102, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263, 265, 352, 354, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , до Державного підприємства «Мирноградвугіллявугілля» місцезнаходження: вул. Соборна, 1, м. Мирноград Донецької області, 85323, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 32087941 про стягнення сум підвищення посадового окладу та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як матері, яка мала двох дітей віком до 15 років, за період з 1996 року по 2004 рік в сумі 12804 (дванадцять тисяч вісімсот чотири) грн. 19 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 128(сто двадцять вісім),12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складене 02 грудня 2019 р.

Суддя І. В. Петунін