Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Штуфра А.В.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро у порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/1401/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 120 000 грн., процентів в сумі 94 000 грн. та витрат по оплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 грудня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримала від нього грошову суму у розмірі 120 тис. грн. терміном на 1 рік під 36 % річних. Усі умови позики були погоджені сторонами та викладені в розписці, власноручно написаній відповідачем.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики та не повертає в добровільному порядку суму боргу, просив стягнути з неї 120 тис. грн. - суми позики, а також проценти в сумі 94 тис. грн., та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1200 грн..

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

За ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст.ст.1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання".

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки".

Окрім того, згідно положень ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язання за договором позики. В підтвердження укладення договору між сторонами є борговий документ, власноручно написаний відповідачем у формі розписки, яка посвідчує передачу позивачем відповідачу грошової суми в розмірі 120 000 грн. під 36 % річних терміном на 1 рік(а.с.6), по закінченню терміну, зобов'язувалась повернути їх в повній сумі, але в зв'язку з погіршення матеріального стану, вона не має можливості повернути борг.

Розписка знаходилась у позивача, її оригінал був наданий в судовому засіданні, та підтверджує наявність невиконаного боргового зобов'язання відповідача перед позивачем.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

З дослідженої в судовому засіданні розписки вбачається, що сторонами в письмові формі зафіксовані істотні умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти та строк повернення боргу за користування, які боржник зобов'язався сплачувати кредитору за користування його грошовими коштами.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі сумі 120 000.00 грн. боргу за договором позики та 94 000.00 грн. процентів.

У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 12, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, борг за договором позики в розмірі 120 000.00 (сто двадцять тисяч) грн. та відсотків в розмірі 94 000.00 (дев'яносто чотири тисячі) грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1200.00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Повний текст судового рішення складено та підписано 25 березня 2019 року.

Суддя :