Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/11468/14-ц

провадження № 61-31532св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в інтересах яких діє ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року в складі судді Коробенка С. В. та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року в складі суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Гаращенко Д. Р.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах яких діє ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_8, після чого вона дізналася про наявність складеного ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зваричем О. І. 23 грудня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_8 розпорядився всім своїм майном на випадок смерті, заповівши його ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідачі є сторонніми особами її сину, а син внаслідок хвороби не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, просила суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8 23 грудня 2013 року на користь відповідачів, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Короткий зміст та мотиви рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи повно та всебічно з'ясував обставини справи і не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Солом'янського районного суду м. Києва зазначену справу.

10 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена справа.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року зазначена справа призначена до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки суд, вирішуючи спір, неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права. Суди першої та апеляційної інстанцій не повно встановили та з'ясували обставини, що мають значення для справи, висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи. Суди вважали, що висновок судово-психіатричної експертизи від 24 червня 2017 року № 495 не містить даних про абсолютну неспроможність померлого розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент складання заповіту.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

17 жовтня 2017 року від ОСОБА_7 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргуОСОБА_4, які мотивовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, оскільки вони ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_8 при складанні заповіту на користь дітей розумів значення своїх дій та керував ними. Ліки, які отримував ОСОБА_8 за час перебування у лікарні, де і був складений заповіт, будь-якого впливу на стан його свідомості не мали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що за життя ОСОБА_8 був власником Ѕ частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0786 га за цією ж адресою.

25 грудня 2008 року та 12 червня 2012 року ОСОБА_8 були складені заповіти, відповідно до яких він заповідав належне йому майно ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а 23 грудня 2013 року він склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних частках кожному. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зваричем О. І. та зареєстрований в реєстрі за № 2672.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер.

ОСОБА_4 (мати ОСОБА_8), ОСОБА_10 (син ОСОБА_8), ОСОБА_11 (донька ОСОБА_8), ОСОБА_12 (сестра ОСОБА_8) подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8

Згідно з довідками, медичною карткою стаціонарного хворого, повідомлень медичних закладів ОСОБА_8 на обліку в лікаря-психіатра не перебував.

За висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 24 червня 2016 року № 495 проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи «ліки, які отримував ОСОБА_8 за час перебування в лікарні, де був складений заповіт 23 грудня 2013 року, вплинули в першу чергу на його соматичний стан та будь-якого впливу на стан свідомості ОСОБА_8 не чинили. ОСОБА_8 на момент складання оспорюваного заповіту виявляв ознаки вираженої (глибокої) астенії соматогенно обумовленої (на тлі наростаючої серцево-судинної недостатності), яка істотно впливала на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період складання заповіту. ОСОБА_8 за своїм психічним станом на момент складання ним оспорюваного заповіту не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою та другою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (частина перша статті 225 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Установивши, що висновок посмертної судово-психіатричної експертизи від 24 червня 2016 року № 495, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, не містить даних про абсолютну неспроможність ОСОБА_8 в момент складання ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Саме по собі посилання на наявні у момент посвідчення заповіту порушення ОСОБА_8 психічної діяльності, які істотно впливали на здатність усвідомлення значення своїх дій і керування ними не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило