Справа №333/4202/18
Провадження №2/333/193/19
21 березня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 В?ячеслава Валерійовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 доларів США на момент укладання договору позики. Усі умови договору позики між позивачем та ОСОБА_2, погоджені і викладені в розписці, підписаній відповідачем 08.08.2015 року. На сьогоднішній день відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики.
Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 81 395,00 гривень, (відповідно до довідки банку офіційний курс НБУ гривні до долару США, на день подачі позову становить 27,1317 гривень), та судові витрати у розмірі 811 гривень.
Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також про суть позовних вимог, про що в справі маються відповідні докази, до суду у встановлений термін відзив у порядку та формі визначеній ст. 178 ЦПК України не подав, із заявою про визнання позовних вимог чи розгляду справи за участі сторін не звернувся.
В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.
Судом встановлено:
08.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, передача грошових коштів підтверджена розпискою, яка підписана відповідачем.
Згідно ч. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
А згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.
Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю юридичною природою договір позики є реальною оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч.1ст. 599 ЦК України зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів борг, зобов'язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування.
Але відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав.
Крім того, згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно офіційного курсу гривні до долара США встановленого Національним банком України вбачається, що станом на 07.08.2018 р. 1 доллар США становив 27,1317 грн.
Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 не виконав зобов"язання по умовах договору позики і станом на 09.08.2018 року не повернув ОСОБА_1 кошти в сумі 3000 доларів США, що еквівалентно 81 395,00 грн.
В зв'язку з тим, що позовна вимога про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 811 грн., який сплачено позивачем при подачі позову.
Керуючись ст.ст.526,530,645,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст.3,4,10,12,13, 19,60,79-81,88,133,141,209,223,247,259,263-265,273,280-283 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 В?ячеслава Валерійовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 В?ячеслава Валерійовича, ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість за договором позики у розмірі 81 395 (вісімдесят одна тисяча триста дев?яносто п'ять ) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 811 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Комунарським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя Ю.Р. Піх