ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/992/18 р.
2/622/68/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_2, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, рнокпп НОМЕР_3, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, рнокпп НОМЕР_4, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8), до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_9, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_11, рнокпп НОМЕР_5, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), третя особа ПАО «Харківська універсальна біржа»( , юридична адреса: АДРЕСА_1, фактична адреса: м. Харків, вул.. Клочківська, 29) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визначення ідеальної частки у спільному сумісному майні та про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивачі просять: визнати дійсним, укладений 07.03.1996 року на Харківській універсальній біржі між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_7) І.Ю., ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_7) М.Ю. і ОСОБА_8 та ОСОБА_5, договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_2; визначити ідеальні частки права власності співвласників у квартирі АДРЕСА_3, встановивши що частка кожного із співвласників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 буде складати по 1/5 замість права спільної сумісної власності співвласників, як вказано у договорі купівлі-продажу вказаної квартири від 07.03.1996 року, укладеному на Харківській універсальній біржі, зареєстрованому 19.03.1996 року у Дергачівському МБТІ у реєстровій книзі № 28 під реєстровим № 3541, в цілому за ними у спільну сумісну власність без визначення часток кожного із співвласників; визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлої 30.12.2005 року її доньки ОСОБА_8 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 07.03.1996 року між ними, у тому числі і нині померлою ОСОБА_8В, та відповідачем ОСОБА_5 на Харківській універсальній біржі було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4, який було зареєстровано у встановленому порядку. Угода про визначення ідеальних часток у спільному майні між співвласниками не укладалася. 30.12.2005 року померла ОСОБА_8, спадщину після якої прийняла її мати ОСОБА_2 Проте при зверненні до нотаріальної контори останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_8, оскільки за договором купівлі-продажу квартири долі співвласників не зазначені, а тому нотаріальна контора не має можливості визначити обсяг спадкової маси та видати свідоцтво про право на спадщину за законом. У звязку з чим співвласники не можуть розпорядитися своїми частками в квартирі, тому в даний час змушені звернутися до суду, оскільки їхнє право не визнається і вони не можуть розпорядитися своєю власністю.

У підготовче судове засідання позивачі не з'явилися, завчасно через канцелярію суду надали письмові заяви з проханням справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в підготовче судове засідання також не з`явилися, завчасно подали через канцелярію суду письмові заяви, в яких не заперечують проти позовних вимог позивачів, позов визнають, просять суд слухати справу без їхньої участі. Крім того відповідач ОСОБА_5 в своїй письмовій заяві зауважив, що 07.03.1996 року він продав свою двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 позивачам згідно діючого на той час законодавства.

Представник третьої особи ПАО «Харківська універсальна біржа» у судове засідання також не зявився, причини неявки суду не повідомив. Однак позивачем ОСОБА_4 до суду було надано копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року, згідно якої було припинено юридичну особу Відкрите акціонерне товариство «Харківська універсальна біржа» , адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 29.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17 квітня 1990 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 35 та того ж дня видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 430608. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_6.

21 травня 1980 року в родині ОСОБА_9 та ОСОБА_7, народилася донька ОСОБА_3, про що 03 липня 1980 року складено актовий запис № 82, та цього ж дня Галенковською сільською радою Жовтневого району Приморського краю видано свідоцтво про народження серії ІІ-ВС №383794.

24 лютого 2001 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 16 та того ж дня видано свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 128991. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_10.

16 березня 1983 року в родині ОСОБА_9 та ОСОБА_7, народилася донька ОСОБА_4, про що 24 березня 1983 року складено актовий запис № 46, та цього ж дня Галенковською сільською радою Жовтневого району Приморського краю видано свідоцтво про народження серії ІІІ-ВС №333824.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 17.07.2018 року 24.02.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13, актовий запис № 17. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_12. 27.05.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, актовий запис № 61.

16 серпня 2008 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 82 та того ж дня видано свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 099160. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_14.

16 жовтня 1991 року в родині ОСОБА_6 та ОСОБА_2, народилася донька ОСОБА_8, про що 11 листопада 1991 року складено актовий запис № 168, та цього ж дня Золочівським відділом РАГС Харківської області видано свідоцтво про народження серії V-ВЛ №331433.

Згідно договору купівлі-продажу № У-03-220-Н від 07.03.1996 року, зареєстрованому на Харківській універсальній біржі ОСОБА_5 продав ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_2. З відміткою, що право власності на вказану квартиру в цілому зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 від 19.03.1996 року в реєстровій книзі № 28 за реєстровим номером 3541.

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_1, квартира АДРЕСА_6 зареєстрована Дергачівським МБТІ на підставі приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 1-333-п 28-3541. Квартира знаходиться на 1-ому поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат, загальною площею 52, 0 кв. м., житловою площею 27,2 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської селищної ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 09.04.1996 року № 66-9 за ОСОБА_1 було закріплено земельну ділянку площею 870 кв.м. по фактичному користуванню в смт Золочів по вулиці Зінченко, 55.

Згідно інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» ОСОБА_16, наданої на запит адвоката ОСОБА_17 вих. № 193 від 07.08.2018 року, згідно архівних матеріалі бюро квартира № 2 (двокімнатна) житловою площею 27.2 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., розташована за адресою: Харківська область, смт Золочів, вулиця Зінченко, 55 станом на 31.12.2012 року зареєстрована на праві приватної часткової власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 згідно договору купівлі-продажу від 07.03.1996 року № У-03-220-Н, посвідченого Харківською універсальною біржею. Реєстрація проведена Дергачівським МБТІ 12.03.1996 року в реєстровій книзі № 28, реєстровий номер 3541.

30 грудня 2005 року у віці 14 років померла ОСОБА_8, про що 04 січня 2006 року Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 4 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 047532.

Відповідно до інформації Золочівського селищного голови ОСОБА_18 № 02-18/1550 від 11.07.2018 року, наданої державному нотаріусу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_19, в картотеці реєстраційного обліку станом на 30.12.2005 року (день смерті померлої) значилася зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_13. Разом з нею на день її смерті 30.12.2005 року у домоволодінні за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 бабуся, ОСОБА_2 мати, ОСОБА_20 племінник, ОСОБА_4 сестра, ОСОБА_21 племінник.

Як вбачається з листа завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_19 від 19.01.2019 року № 136/01-16 після смерті ОСОБА_8, померлої 30.12.2005 року в Золочівській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа № 269/2018. 01.08.2018 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_8, померлій 30.12.2005 року, звернулася мати спадкодавця ОСОБА_2. Батько спадкодавця, ОСОБА_6, спадщину в установлений законом строк не прийняв, на неї не претендує та не буде звертатися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, про що в матеріалах справи є його заява. 01.08.2018 року державним нотаріусом була винесена вмотивована постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року винесеною державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_19, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки ОСОБА_8, померлої 30.12.2005 року, оскільки згідно матеріалів спадкової справи квартира № 2, що розташована за адресою: Харківська область, смт Золочів, вул. Зінченко, 55 належить власникам на праві спільної сумісної власності, проте долі власників не зазначені, у звязку з чим не має можливості визначити обсяг спадкової маси.

При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, ЦК УРСР, Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєктив нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, Закону України "Про власність".

У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 317, ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України позивачі, як власники майна, мають право розпоряджатися своїми частками квартири.

Як передбачається ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України, розмір часток співвласників майна у спільній сумісній власності вважається рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними законом або рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.368, ч.3 ст.372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_8 УРСР від 28.04.1978 року № 3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).

Реєстрація КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» за позивачами права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Харківською товарною біржею, а не нотаріусом, станом на березень 1996 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєктив нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року за № 1952-ІVправо власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визначаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) майна.

Таким чином, покупець, тобто позивачі, повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, сплатили за придбане майно 910 000 карбованців. Договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району», у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною. Відтак, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, позивачі та померла ОСОБА_8 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, в рівних частках набули право власності на спірну квартиру і правомірно володіють нею.

З огляду на зазначені обставини суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки один з покупців помер, а оформлення спадщини, без визнання угоди дійсною та визначення часток є неможливим, відтак, сторони позбавлені можливості здійснити нотаріальне оформлення угоди.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/5 частину спірної квартири.

Позивач ОСОБА_2 як спадкоємець, за законом першої черги відповідно до положень ст.ст. 1258,1261,1268, 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті доньки так як проживала разом із нею на момент смерті останньої та крім того протягом 6 місячного строку подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно ОСОБА_2 набула у власність 1/5 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_8

Одночасно суд вважає, що визначення ідеальних часток позивачів в праві спільної власності на квартиру ніяким чином не порушує прав співвласників квартири, а тому є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 12,13,76,81,209,211,247,258,264,265,268,294, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визначення ідеальної частки у спільному сумісному майні та про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати дійсним, укладений 07 березня 1996 року на Харківській універсальній біржі між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 та ОСОБА_5, договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_7 в селищі міського типу Золочів Харківської області.

Виділити ідеальну частку у праві спільної часткової власності співвласників у квартирі АДРЕСА_3, встановивши, що частка кожного із співвласників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 буде складати 1/5 частину і ОСОБА_8, на момент смерті, становила 1/5 частину. Режим спільної сумісної власності припинити.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/5 у квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/5 у квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 1/5 у квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 1/5 у квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої 30 грудня 2005 року її доньки ОСОБА_8.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до вимогп.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, щодіяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2019 року.

Суддя О. С.Шабас