ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/94/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ПУГАЧ Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - заявник 1, ОСОБА_2) та ОСОБА_3 (далі по тексту - заявник 2, ОСОБА_3) звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Крім того, заявниками укладено договір про сплату аліментів на дітей.

В судове засідання заявники не з'явилися, однак надали заяви в яких вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримали та зазначили, що дана заява відповідає їх волі. Крім того, просили розгляд даної справи проводити за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Заявники перебувають у шлюбі з 01 серпня 1997 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №916. Від шлюбу мають двох дітей, а саме: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки більше двох років.

При цьому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дітей від 15.11.2018 року, відповідно до умов якого визначено розмір аліментів, що будуть сплачуватися ОСОБА_2 на утримання дітей. Крім того, між заявниками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу та участі батьків у їх вихованні.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спільна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявників та інтересам дітей.

Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна між заявниками на даний час не існує.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 21, 24, 110-113 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», стст. 4, 10, 12-13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №916, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.