Справа № 188/1862/18
Провадження № 2/188/145/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виділення частини земельної ділянки зі спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа ОСОБА_3 (далі - третя особа) про виділення частини земельної ділянки зі спільної часткової власності.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача. На день смерті матері належала земельна ділянка № НОМЕР_4 на території Дмитрівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2870 га.

Мати позивача склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно вона заповіла позивачу.

Після смерті матері позивач подав заяву на прийняття спадщини у межах встановленого законом строку, але через відсутність правовстановлюючих документів на землю нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Петропавлівського районного суду за позивачем визнано право власності на 3/4 частини вказаної земельної ділянки. Іншим рішенням суду за третьою особою визнано право власності на 1/8 частини вказаної земельної ділянки. Також спадкоємцем 1/8 частини спірної земельної ділянки був брат позивача ОСОБА_4, який успадкував вказану частину землі, шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом, але не встиг оформити спадщину, бо помер.

Спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_2, відповідач у справі. Позивач просить виділити йому належні йому 3/4 частини, а саме 2,4652 га із земельної ділянки, припинивши право спільної часткової власності позивача на вказану земельну ділянку.

В судове засідання, позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому визнав позовні вимоги, справу просив розглянути без його участі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час, та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї не явки суду не повідомила.

Суд, вивчивши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлені такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 19.05.2005 (а.с.10).

На день смерті ОСОБА_5 належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 3,2870 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 19.03.2002, цільове призначення, ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 018 від 30.01.2018 (а.с. 15-17).

21.10.2004 ОСОБА_5, склала заповіт, посвідчений Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №149, згідно з яким заповіла позивачу все належне їй на день смерті майно, у тому числі й земельну ділянку (а.с. 9).

Позивач спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2018 у цивільній справі №188/169/18 за позивачем визнано право власності на 3/4 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/1401/16-ц від 17.10.2017, за сестрою позивача ОСОБА_6, як спадкоємцем за законом визнано право власності на 1/8 частину вищевказаної земельної ділянки.

Також спадкоємцем 1/8 частини спірної земельної ділянки є брат позивача ОСОБА_4, який відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, успадкував вказану частку майна шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, не встигши оформити право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки. Спадкоємцем майна ОСОБА_4 за законом є його син ОСОБА_2, відповідач у цій справі.

Зазначені обставини встановлені рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/169/18 від 21.05.2018 за участю тих самих осіб (а.с. 11-14).

Стаття 82 ЦПК України передбачає підстави звільнення від доказування.

Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4).

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 149915158 від 18.12.2018 за позивачем та третьою особою зареєстроване право власності на 3/4 та 1/8 частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_4 (а.с.18). Крім того, зазначена інформаційна довідка підтверджує, що відповідач на даний час не оформив право власності на спадкове майно, строки отримання та реєстрації права власності на спадкове майно законодавством не визначено. Причини неоформления спадщини відповідачем позивачеві невідомі.

Родинні стосунки позивача та спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_7, виданим 26.04.1951 Дмитрівським сільським РАГС Петропавлівського району (а.с.5).

Родинні стосунки померлого ОСОБА_4 і відповідача підтверджуються повторним свідоцтвом про народження НОМЕР_6, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності згідно з ч.1ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

У разі виділу в натурі частки із спільного майна у вигляді земельної ділянки для позивача, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на цю земельну ділянку припиняється. Позивач набуває право власності на виділене майно у вигляді нової земельної ділянки з новим кадастровим номером, і право власності на новостворену земельну ділянку підлягає державній реєстрації.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими, визнання відповідачем позову не порушує законних прав та свобод інших громадян, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 355, 356, 357, 361, 364, 369, 372 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 86, 88, 89 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, яка мешкає: АДРЕСА_2, про виділення частини земельної ділянки зі спільної часткової власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі належні йому 3/4 частини площею 2,4652 га із земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4 площею 3,2870 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда