Справа № 127/6689/16-ц
Провадження № 22-ц/801/410/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуСправа № 127/6689/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ПАТ «УкрСиббанк»

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Вінницького апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року, ухвалене в складі судді Луценко Л. В. в м. Вінниця, дата складення повного судового рішення 22 грудня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

31.03.2016 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 09.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір у формі відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з встановленим лімітом 30 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 9,50% річних та з терміном повернення не пізніше 07.09.2018 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 228030 від 09.09.2008 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

02.11.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою сторони домовились внести ряд змін, в тому числі було змінено валюту кредитування на гривню в розмірі 225 251 грн. 20 коп.

У зв'язку з укладенням 02.11.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 додаткової угоди № 2 до кредитного договору, 02.11.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № 228030 від 09.09.2008 року.

Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу ОСОБА_3 коштів виконав, однак останнім не здійснювалось вчасне повернення кредитних коштів у повному обсязі, відтак станом на 29.03.2016 року склалася заборгованість в розмірі 353 551,70 грн., з яких 194 718,88 грн. - кредитна заборгованість, 94 009,85 грн. - заборгованість за процентами, а також в зв'язку з порушенням термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором було нараховано пеню в розмірі 64 822, 97 грн, яка складається з 27 424,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 37 398,33 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Це стало причиною звернення до суду і за результатами розгляду справи просив стягнути суму заборгованості солідарно з боржника ОСОБА_3 та з поручителя ОСОБА_4

Рішенням Вінницького міського суду від 14 грудня 2018 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.09.2008 року за тілом кредиту у розмірі 273 795 (двісті сімдесят три тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 28 коп., в іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат: стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 4 106 (чотири тисячі сто шість) грн. 93 коп.

Частково задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив із того, що первинними документами про видачу готівки доведено отримання ОСОБА_3 лише 12 426 долари США (а не 31 050 долари США як про те заявляв позивач), а з урахуванням того, що ОСОБА_3 повернув 2 600, 93 долари США, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів солідарно 9 825, 07 долара США (12 426 - 2 600,93) тіла кредиту, що за офіційним курсом на день постановлення рішення становить 273 795, 28 грн.. Відмовляючи в стягненні решти сум, в тому числі процентів та пені, суд зазначив, що оскільки розрахунок, наданий позивачем, ґрунтується на твердженні про отримання позичальником 31 050 доларів США, а насправді встановлено, що ним було отримано лише 12 426 долари США, а суд не володіє спеціальними знаннями та не може здійснити власний розрахунок процентів за договором та не має можливості надати оцінку розрахунку процентів, здійсненого експертом у Додатку № 1 до висновку судово-економічної експертизи, а тому в цій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

З таким рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_3 та 12.01.2019 року подав апеляційну скаргу, за результатами якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів заявлених позовних вимог, а суд на це уваги не звернув та зазначивши власний розрахунок заборгованості, не врахував при цьому, що після реструктуризації заборгованості (після укладення Додаткової угоди № 2) він ще сплатив 44 000 грн. Невірно суд застосував і курс гривні до долара США, адже валютний рахунок після реструктуризації був закритий і з того часу всі розрахунки за договором проводилися у гривні. Також суд не вирішив питання відшкодування витрат, понесених ним на проведення судової економічної експертизи в розмірі 5 356,80 грн.

Позивач АТ «УкрСиббанк» також подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно взяв до уваги лише ту обставину, що банк зміг надати дві заяви на видачу готівки на загальну суму 12 426 долари США, при цьому не зважив на те, що заява на видачу готівки в розмірі 17 624 долари США була знищена як така, що не підлягає зберіганню. Банк, видаючи кредит, не перевищив встановленій ліміт в розмірі 30 000 доларів США, так як клієнт, погасивши отримані кошти, може знову використовувати кредитну лінію, саме тому отримання грошей було здійснено за чотири рази. Не дав оцінку суд і факту реструктуризації заборгованості на підставі Додаткової угоди № 2 від 02.11.2010 року, якою було визначено гривневий еквівалент в розмірі 225 251,20 грн., безпідставно суд вважав, що виписка про рух коштів по рахунку не має доказової сили та надав перевагу висновку експерта над іншими доказами.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржує.

АТ «УкрСиббанк» подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6, доводи відзиву аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк».

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк», в якому зазначив, що представник банку, який подав апеляційну скаргу, не розібрався в суті спору, адже укладенням Додаткової угоди № 2 від 2.11.2010 року було проведено реструктуризацію боргу, якою було переведено валютний кредит в гривневий, ніякі інші кошти йому не видавалися. Окрім того, зауважує, що представник банку не надав належних доказів свого представництва для подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов до таких висновків.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

-09.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 (надалі Договір з Правилами), відповідно до умов якого сума кредитування складає 30 000 доларів США, кредит надається у формі відновлювальної кредитної лінії з кінцевим терміном остаточного погашення кредиту 07.09.2018 року, за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 9,5 % річних (а.с.7-11 т.1).

Підписавши цей договір, позичальник погодився з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (протокол № 243 від 21.08.2008 року) із усіма змінами і доповненнями (далі - Правила) пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит, на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах. Правила, після підписання сторонами договору, стають його невід'ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та Правилах. Підписи сторін під договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору.

Згідно з п.4.1 Правил у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань позичальник сплачує позикодавцю додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу, сума якого розраховується за кожен день такого прострочення (а.с.12-27 т.1).

-З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Договором з Правилами між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 228030 від 09.09.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (а.с.36-38 т.1).

-18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0, якою було змінено кінцевий термін кредитування на 07 вересня 2023 року та викладено в новій редакції Додаток № 1 до Договору (графік погашення кредиту за Договором) (а.с. 71, т. 3)

-02.11.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору з Правилами № 0, якою сторони домовились внести наступні зміни:

?для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 0, а також № 0;

?банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії у базовій валюті, що дорівнює 225 251,20 грн.;

?кредитування позичальника здійснюється, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 0501, відкритий позичальником у банку; за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 9,50% річних, якщо після підписання цієї додаткової угоди не буде встановлена інша процентна ставка згідно до умов кредитного договору (п.6 додаткової угоди);

?відповідно до п.6.4 додаткової угоди № 2 у разі звільнення позичальника з основного місця роботи (в ПАТ «УкрСиббанк») протягом дії договору, процентна ставка, що застосовувалась на той момент до всієї суми строкової заборгованості, збільшується на 3 проценти річних (а.с.28-35 т.1).

-02.11.2010 року, у зв'язку з укладенням Додаткової угоди № 2 до Договору з Правилами, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № 228030 від 09.09.2008 року, якою поручитель погодилась відповідати за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за зміненими умовами (а.с.39 т.1).

-12.02.2016 року АКІБ «УкрСиббанк» направив на адресу боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 вимоги про погашення заборгованості що утворилася станом на 12.02.2016 року, протягом 31 дня з дати отримання вимоги та з попередженням що в разі непогашення заборгованості на 32 день від дня отримання вимоги а в разі відсутності підтвердження отримання вимоги - на 41 день з дати відправлення вимоги банк вимагає повного повернення всіх коштів за кредитом. Зазначені вимоги адресатами отримані не були (а.с. 60-66, т.1).

-Позивачем надано розрахунок заборгованості, у відповідності до якого станом на 29.03.2016 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість за Договором з Правилами в розмір 353 551,70 грн. (а.с.40-52 т.1), з них:

-194 718,88 грн. - кредитна заборгованість;

-94 009,85 грн. - заборгованість по процентам;

-27 424,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

-37 398,33 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

-По справі було проведено судову економічну експертизу та висновком Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.09.2018 року №1706/18-21 (а.с.2-19т.4) встановлено наступне:

?за наявними в матеріалах справи первинними документами, заявами на видачу готівки, підтверджується надання ПАТ «УкрСиббанк» кредиту (кредитних коштів, кредитної лінії) ОСОБА_6 згідно договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 09.09.2008 року в сумі 12 426,00 доларів США;

?визначений у довідці-розрахунку розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 09.09.2008 року до дати проведення реструктуризації, 02.11.2010 року (доларовий кредит) з урахуванням фактично отриманої суми 12 426,00 доларів США, підтвердженої первинними документами (заявами на видачу готівки), документально не підтверджується;

?станом на 02.11.2010 року по договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 09.09.2008 року (доларовий кредит) ОСОБА_3 була проведена реструктуризація боргу в сумі 28 449,07дол. США, а згідно заяв на видачу готівки ОСОБА_3 отримав лише 12 426,00 доларів США, тому визначений у довідці-розрахунку розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 09.09.2008 року та додатковою угодою до договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.09.2008 року (щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів в гривні) станом на 03.05.2017 року сума заборгованості за кредитом, відсотками з моменту проведення реструктуризації 02.11.2010 року (гривневий кредит) з урахуванням фактично отриманої суми, підтвердженої первинними документами, документально не підтверджується.

-Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року у Статут АКІБ «УкрСиббанк» були внесені зміни, відповідно до яких нове повне найменування банку стало - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов'язань позичальником.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Перевіряючи доводи сторін щодо суми коштів, отриманих в кредит ОСОБА_6, слід зазначити наступне:

В матеріалах справи міститься заява на видачу готівки від 09.09.2008 року в розмірі 11 426 доларів США (а.с.134, т.1) та на суму 1 000 доларів США від 02.10.2009 року (а.с. 135, т.1), тоді як у наданій Банком виписці про рух коштів по рахунку зазначено, що ОСОБА_3 отримав також 1 000 доларів США 18.09.2008 року та 17 624 долари США 13.10.2008 року (а.с. 211-216, т.2), а загалом ним від моменту укладення Договору з Правилами було отримано 31 050 доларів США.

Сторонами не заперечується, що за період з 09.09.2008 року по 02.11.2010 року ОСОБА_3 сплатив в рахунок погашення кредиту 2 600, 93 долари США, а після підписання Додаткової угоди № 2 сплатив ще 44 000 гривень, що знайшло своє відображення в наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.40-52, т.1).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що кредитний ліміт було встановлено в розмірі 30 000 доларів США, а з розрахунку банку вбачається, що йому було видано 31 050 доларів США, що свідчить, на його думку, про необґрунтованість заявлених вимог, слід зазначити наступне: між Банком та позичальником ОСОБА_6 було укладено договір споживчого кредитування у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії та у відповідності до п.1.2.3 транш, наданий в межах загальної суми кредиту, після його повернення Банку, поновлює загальну суму кредиту, тобто після погашення певної суми позичальник знову може скористатися кредитними коштами. З наданої Банком виписки про рух коштів по рахунку (а.с.199-210, т.2)вбачається, що ОСОБА_3

- 09.09.2008 року отримав 11 426 доларів США,

-18.09.2008 року отримав 1 000 доларів США,

- 19.09.2008 року повернув 1 300 доларів США,

- 02.10.2008 року отримав 1000 доларів США,

- 13.10.2008 року повернув 300 доларів США ,

- 13.10.2008 року отримав 17 624 долари США.

Такий рух коштів по рахунку свідчить про те, що при отриманні чергового траншу за кредитом загальна сума кредитного ліміту не була перевищена, тому зазначений довід апеляційної скарги є безпідставним.

Додатковою угодою від 02.11.2010 року № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 відбулося переведення боргу ОСОБА_6 з іноземної валюти (долар США) в гривню, що не заперечується сторонами та про що свідчить зміст цієї угоди, а саме: в абзаці першому пункту 2 Додаткової угоди № 2 зазначено, що сторони дійшли згоди, що Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цій Додатковій угоді у формі кредитної лінії, встановленій в базовій валюті, що дорівнює 225 251 гривні 20 к., у порядку та на умовах, зазначених у Договорі та цій Додатковій угоді.

В абзаці четвертому цього ж пункту зазначено, що ліміт кредитної лінії, встановленої в цій Додатковій угоді, включає в себе суму кредиту, виданого Позичальнику допідписання цієї Додаткової угоди та зменшується на суму погашеного кредиту в день такого погашення, при цьому подальше збільшення Ліміту кредитної лінії не здійснюється.(а.с.28-29, т.1).

Таким чином, підписанням 02.11.2010 року Додаткової угоди № 2 сторони перевели існуючий борг по Договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 09 вересня 2008 року з валюти, вираженої в доларах США на гривню і станом на день підписання цієї угоди було визначено, що розмір заборгованості (тобто вже отримані кошти) складає 225 251 грн. 20 к.

Про це свідчить також власноручно підписана ОСОБА_6 заява від 25.10.2010 року, адресована начальнику Вінницького ЦУКЗ КРБ АТ «УкрСиббанк», про зміну валюти кредиту з іноземної в національну валюту України, в якій він зазначив, що сума боргу по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09 вересня 2008 року станом на 25.10.2010 року складає 28 449,07 долара США (по основному боргу) (а.с. 89, т.3).

Після укладення Додаткової угоди № 2 ОСОБА_3 продовжував здійснювати платежі за Договором та сплатив ще 44 000 грн, про що стверджує сам позичальник та що відображено в Виписці про рух коштів по рахунку (а.с.199-210, т.2).

Слід зазначити, що станом на 02.11.2010 року ( підписання Додаткової угоди № 2 ) курс долара США до гривні складав 791,7700 гривні за 100 доларів США (інформація взята з офіційного сайту Міністерства фінансів України, точка доступу: https://index.minfin.com.ua/exchange/archive/nbu/curr/2010-11-02, дата звернення 21.03.2019 року), що також підтверджує той факт, що 225 251, 20 грн, зазначених в Додатковій угоді № 2 це і є 28 449,07 долара США, переведені у національну валюту ( 28 449,07 * 7,9177 = 225 251,20), тобто це є борг, який був визнаний ОСОБА_6 і власноручно написаною заявою про реструктуризацію заборгованості, і підписанням Додаткової угоди № 2 і проведенням оплати за кредитним договором після реструктуризації заборгованості.

Таким чином, власноручно підписана заява про реструктуризацію кредиту з іноземної валюти у національну, підписання Додаткової угоди № 2 до Договору кредиту з Правилами, якою було визначено суму вже отриманих коштів, з урахуванням існуючого на той час курсу валют, сплата після підписання Додаткової угоди № 2 в рахунок повернення отриманих коштів 44 000 грн., в сукупності є доказом того, що ОСОБА_3, не зважаючи на відсутність первинних документів про отримання ним кредитних коштів в розмірі 31 050 доларів США, отримав кредитні кошти саме в розмірі 31 050 доларів США. Також зазначене спростовує твердження ОСОБА_6, що підписанням Додаткової угоди № 2 йому було встановлено новий кредитний ліміт за договором, виражений в гривні, а боргу на цей момент перед Банком в нього не було.

На всі ці обставини суд першої інстанції не звернув уваги, не дав їм будь-якої оцінки, не зважив на те, що Додаткова угода № 2 - це була реструктуризація заборгованості, яка вже склалася, а не надання додаткового траншу кредиту, що призвело до постановлення помилкового рішення у справі.

Спору відносно того, яка сума була сплачена ОСОБА_6 за період з 09.09.2008 року по 29.03.2016 року ( в межах заявлених вимог), немає.

Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_3 не в повній мірі виконував свій обов'язок по поверненню кредитних коштів та процентів за їх користування: останній платіж в рахунок повернення отриманих в кредит коштів було здійснено 16.07.2012 року та з 25.09.2012 року заборгованість за тілом кредиту перейшла у прострочену (розрахунок на а.с. 42 - 44, т. 1); останній платіж по сплаті процентів за користування кредитними коштами також було здійснено ОСОБА_6 16.07.2012 року, а з 31.08.2012 року заборгованість по сплаті процентів перейшла у прострочену, тобто після 16.07.2012 року ОСОБА_3 будь-яких грошових коштів в рахунок погашення отриманого кредиту не вносив.

На спростування твердження ОСОБА_6, що Банк, розраховуючи заборгованість, виходив одразу із суми 31 050 доларів США, слід зазначити, що таке твердження є надуманим, не ґрунтується на доказах по справі, оскільки з Довідки-розрахунку заборгованості (а.с. 42-44, т.1) вбачається, що розрахунок здійснено з 02.11.2010 року, тобто з моменту, коли між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2, якою визначено розмір заборгованості в сумі 225 251, 20 грн.

Згідно з пунктом 4.1. Правил, за порушення термінів повернення кредиту, та /або процентів за кредит, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, сума якого розраховується за кожен день такого прострочення.

Відтак, з урахуванням прострочення ОСОБА_6 повернення отриманих кредитних коштів та процентів за користування цими коштами, Банк правомірно нарахував:

- пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (розрахунок на а.с. 49 - 50, т.1), здійснивши таке нарахування за період з 30.03.2015 року по 28.03.2016 року ( за 1 рік перед зверненням до суду), розрахунок є вірним та розмір пені становить 27 424, 64 грн;

- пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом (розрахунок на а.с. 50, т.1), здійснивши таке нарахування за період з 30.03.2015 року по 28.03.2016 року ( за 1 рік перед зверненням до суду), розрахунок є вірним та розмір пені становить 37 398,33 грн.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначена позивачем заборгованість, яка склалася станом на 29.03.2016 року, в розмірі 353 551,70 грн. (а.с.40-52 т.1), з яких 194 718,88 грн. - кредитна заборгованість; 94 009,85 грн. - заборгованість по процентам; 27 424,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; -37 398,33 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, - є доведеною.

Вирішуючи питання про наявність підстав для солідарного стягнення виниклої заборгованості з позичальника та поручителя, слід заначити таке:

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з пунктом 5.2. Правил у випадку настання обставин передбачених в пункті 5.1.2 Розділу І Правил, терміни повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня з дати отримання Позичальником повідомлення Банку про дострокове повернення кредиту, при цьому у випадку неотримання позичальником зазначеного повідомлення (вимоги) протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку (а.с. 12-27, т.1).

АКІБ «УкрСиббанк», скориставшись правом дострокової вимоги, направив на адресу боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 вимоги про погашення заборгованості що утворилася станом на 12.02.2016 року, протягом 31 дня з дати отримання вимоги та з попередженням що в разі непогашення заборгованості на 32 день від дня отримання вимоги а в разі відсутності підтвердження отримання вимоги - на 41 день з дати відправлення вимоги банк вимагає повного повернення всіх коштів за кредитом. Зазначені вимоги адресатами отримані не були (а.с. 60-66, т.1)

Відповідно до пункту 5.2. Правил, при достроковій вимозі термін повернення кредиту та нарахованих процентів для солідарних боржників настає на 32 календарний день з дати одержання вимоги позичальником, або на 41 календарний день з дати відправлення такої вимоги. Враховуючи те, що вимоги повернулися не врученими (а.с. 64, 65, т. 1), тому термін повернення кредиту вважається таким, що настав для позичальника, а відтак і для поручителя, - 25 березня 2016 року (12 лютого 2016 року +41 календарний день).

Таким чином, строк пред'явлення позову банку до поручителя про дострокове повернення коштів за кредитним договором розпочався з 26 березня 2016 року.

Банк з позовом, і до боржника, і до поручителя звернувся 31 березня 2016 року (а.с. 3, т.1 - відбиток штемпеля вхідної кореспонденції суду), тобто у встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк після пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, слід зазначити наступне:

З умов Договору про надання споживчого кредиту ( з Правилами), Додаткової угоди № № 2 та Додатку № 1 до Додаткової угоди № 2 (Графік погашення кредиту) вбачається, що боржник ОСОБА_3 (а відтак і поручитель) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів протягом строку кредитування (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів в розмірі 1 453,92 грн. (а.с. 28-35, т.1).

Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Така Правова Позиція була неодноразово висловлена Верховним судом України, зокрема у справах за № 6-436 цс 15, № 6-3087 цс 16, № 6-623 цс 17, № 6-1009цс17 та ін.

Як убачається з наданого банком розрахунку заборгованості, позичальник ОСОБА_3 припинив сплачувати чергові платежі за кредитним договором з серпня 2012 року, що не заперечується сторонами та підтверджено розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 42-44, т.1).

Банк звернувся до суду з позовом, як уже зазначалося, 31 березня 2016 року (а.с. 3, т.1). Відтак, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, порука ОСОБА_4 припинилася лише щодо чергових платежів, не сплачених позичальником ОСОБА_3, за період з серпня 2012 року по вересень 2015 року включно, що становить (з урахуванням розміру ануїтетного платежу 1 453,92 гривень) 55 248 грн. 96 копійок ( 1453,92 грн. х 38 місяців).

Отже, заборгованість за кредитом за період з серпня 2012 року по вересень 2015 року в розмірі 55 248 грн. 96 копійок підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_3, так як відносно цих платежів порука ОСОБА_4 є припиненою.

Оскільки сплата процентів також мала відбуватися щомісячно, виходячи з розміру заборгованості за кредитом, то порука припинилася і щодо сплати процентів за період з серпня 2012 року по вересень 2015 року включно, що становить 78 959,62 грн (розрахунок на а.с. 44-49, т.1).

Отже, заборгованість по процентах за користування кредитом за період з серпня 2012 року по вересень 2015 року в розмірі 78 959 гривень 62 копійки підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_3, так як відносно цих платежів порука ОСОБА_4 є припиненою.

Стосовно інших сум, а саме: пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 27 424,64 грн та стосовно пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, а також щодо вимог про повернення кредитних коштів в розмірі 139 469,92 грн ( 194 718,88 - 55 248. 96 = 139 469,92) та вимог про сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі 15 050,23 грн (за період з 27.10.2015 року по 28.03.2016 року (в межах заявлених позовних вимог), - порука ОСОБА_4 не є припиненою.

Отже, з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути 219 343, 12 грн. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту(з Правилами) № 0 від 09 вересня 2008 року, яка склалася станом на 26.03.2016 року, з яких:

-139 469,92 грн. - заборгованість по кредитних коштах;

-15 050,23 грн - заборгованість по процентах ;

-27 424,64 грн - пеня за прострочення повернення кредитних коштів;

-37 398,33 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

З боржника ОСОБА_3 підлягає до стягнення 134 208,58грн заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту(з Правилами) № 0 від 09 вересня 2008 року, яка склалася станом на 26.03.2016 року, з яких:

-55 248,96 грн - заборгованість по поверненню кредитних коштів;

-78 959,62 грн - заборгованість по процентах.

Щодо доводів відзиву ОСОБА_6 про те, що апеляційна скарга Банку підписана неповноважним представником, оскільки Довіреність представника позивача дійсна за наявності договору про надання послуг від 01.06.2016 року, в якому зазначено перелік боржників, відносно яких фірма «Юридична фірма «Дельта М» може бути представником, - слід зазначити таке:

Представником позивача Захожою Д. А. на підтвердження своїх повноважень додано до апеляційної скарги Довіреність від 03.01.2019 року(а.с. 116, т.4), в якій зазначено, що АКІБ «УкрСиббанк» цією довіреністю уповноважує ТОВ «Юридична фірма «Дельта М» в особі Захожої Д. А. відповідно до Договору про надання послуг № 01/06 від 01 червня 2016 року, здійснювати наступні дії щодо представників, перелік яких визначено в Договорі про надання послуг № 01/06 від 01 червня 2016 року. Зазначений Договір від 01.06.2016 року до Довіреності не доданий. Однак в матеріалах справи на а.с. 63-101, т.2 міститься як сам Договір про надання послуг № 01/06 від 01 червня 2016 року, так як реєстр кредитних угод до цього Договору, в якому за № 1136 значиться ОСОБА_3. Відтак, повноваження представника позивача підтверджені належним чином, а доводи відзиву є безпідставними.

Таким чином, апеляційну скаргу, подану ОСОБА_3, слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу, подану ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково: рішення суду першої інстанції скасувати як таке що постановлене з неповним з'ясуванням обставин справи, які мають значення для справи та з невірним застосуванням норм матеріального права і постановити нове, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити в повному обсязі.

На підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: ПАТ «УкрСиббанк» сплатив 5 303,28 грн судового збору при зверненні до суду (платіжні доручення на а.с.1, 2 т.1), 9 413,43 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 123, т.4). Враховуючи ціну позову 353 551,70 грн, а також те, що з боржника підлягає до стягнення 134 208 грн. 58 коп, а солідарно з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 219 343,12 грн, тому й розподіл судових витрат позивача слід провести таким чином: з ОСОБА_3 слід стягнути 10 151,60 грн на користь ПАТ «УкрСиббанк», а з ОСОБА_4 4 565,12 грн понесених позивачем. Оскільки сума, заявлена в позові, підлягає стягненню в повному обсязі, то витрати, понесені відповідачем ОСОБА_3 у вигляді оплати за проведення експертизи в розмірі 5 356,80 грн. (а.с.45,т.4) та у вигляді судового збору в розмірі 6 160,50 грн за подання апеляційної скарги (а.с.84, т.4) слід залишити за відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року скасувати та постановити нове:

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( ) 134 208, 58грн заборгованості, яка склалася станом на 29 березня 2016 року, за договором про надання споживчого кредиту(з Правилами) № 0 від 09 вересня 2008 року, з яких:

-55 248, 96 грн - заборгованість по кредитних коштах;

-78 959, 62 грн - заборгованість по процентах.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () 219 343,12 грн заборгованості, яка склалася станом на 29 березня 2016 року, за договором про надання споживчого кредиту(з Правилами) № 0 від 09 вересня 2008 року, з яких:

-139 469,92 грн - заборгованість по кредитних коштах;

-15 050,23 грн - заборгованість по процентах;

-27 424,64 - пеня за прострочення повернення кредитних коштів;

-37 398,33 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () 10 151,60 (десять тисяч сто п'ятдесят одна гривня 60 к.) гривень понесених ним судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () 4 565,12 (чотири тисячі п'ятсот шістдесят п'ять гривень 12 к.) гривень понесених ним судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року