КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №757/61551/18-ц

провадження № 22-ц/824/4515/2019

21 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т.А.,

при секретарі Дуці В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» КоцюбиАлли Євгеніївни, Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей та сім'ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису про право власності, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Парубець Євгена Олександровича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року складі судді Остапчук Т.В.,

встановив:

12.12.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44182648 від 22.11.2018 Коцюба А.Є., Київська філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк», номер запису про право власності: 29046186, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000; об'єкт нерухомого майна: квартира, загальною площею 72 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_1; скасувати запис про право власності за номером 29046186 від 20.11.2018 року щодо державної реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» на об'єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 72 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_1, підстава виникнення права власності: вимога про усунення порушень основного зобов'язання від 14.09.2017 р., видавник: ПАТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір серія та номер: 02-10/2515 від 15.09.2006 року, видавник Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»/ ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44182648 від 22.11.208, Коцюба А.Є., філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», м. Київ.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15.06.2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі- АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/24332 в межах максимального ліміту заборгованості до 148050,00 доларів США та кінцевим терміном повернення до 14.09.2021 р. на поточні потреби, тобто споживчий кредит.

15 вересня 2006 року, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та АТ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки №02-10/2515, за умовами якого предметом іпотеки виступає нерухоме майно, яким є двокімнатна квартира загальна площа (кв.м): 72, житлова площа (кв.м): 38.1; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

08.11.2012 р. було укладено договір про внесення змін № 3 до Кредитного договору, яким було змінено сума та строк зобов'язання, а саме збільшилась сума основного зобов'язання до 230643,32 долари США та кінцевим терміном повернення кредиту стало 01.04.2033 р.

08.11.2012 р. було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки № 02-10/2515, в якому зазначено, що у зв'язку з внесенням змін до основного договору, яким обумовлене основне зобов'язання, кінцевим терміном повернення є 01.04.2033р. та збільшена сума основного зобов'язання до 230643,32 долари США.

З інформаційної довідки 147080003 від 27.11.2018 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 20.11.2018 р. АТ «Укрсоцбанк» здійснив запис про державну реєстрацію права на предмет іпотеки за банком на підставі рішення АТ «Укрсоцбанк» про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44182648 від 22.11.2018 р. з зазначенням підстави виникнення права власності: іпотечний договір № 02-10/2515 від 15.09.2006 р. та вимоги про усунення порушень та зобов'язання від 14.09.2017 р.

Вважає, що рішення АТ «Укрсоцбанк» про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 від 22.11.2018 р. та державна реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» на вказану квартиру є незаконними та підлягають скасуванню.

18.12.2018 р. ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_3, заборонивши АТ «Укрсоцбанк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо користування, володіння та розпорядження у будь-який спосіб, у тому числі, але не виключно: відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду, вносити до статутного капіталу будь- яких суб'єктів господарювання, проникати до об'єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3.

Посилалася на неправомірне заволодіння банком предметом іпотеки, зухвалу поведінку його працівників, яку вдалося зупинити лише після приїзду оперативно-слідчої групи, погрози щодо вселення будь-якої особи або продаж квартири, що є свідченням того, що банк може в будь-який момент здійснити відчуження даної квартири на користь інших осіб, або вчинити будь-які інші дії по її відчуженню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 рокувказану заяву задоволено частково.

Накладено арешт на 1/12 частину квартири № АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину №774/2006 від 30.08.2006 року, шляхом заборони відчуження вказаної частини об'єкту нерухомого майна.

Накладено арешт на 1/4 частину квартири № АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1993 року № 3125, шляхом заборони відчуження вказаної частини об'єкту нерухомого майна.

В апеляційній скарзі представник АТ «Укрсоцбанк» - Парубець Є.О., посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасуватиухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року та в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Посилається на ті підстави, що оскаржувана ухвала була винесена за відсутності відповідача - АТ «Укрсоцбанк», що позбавило його можливості висловити свої заперечення щодо законності винесення даної ухвали та пояснити щодо суттєвих обставин справи.

Позивачем не надано жодного доказу існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд повинен був врахувати, що вжиті заходи забезпечення не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, врахувати те, що право відповідача може бути порушене у зв'язку з встановленням відповідних заходів. В даному випадку накладення арешту на спірне майно, яке є власністю банку, встановлює обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном та може призвести до незворотних наслідків.

В заяві про забезпечення позову, в порушення вимог ст. 151 ЦПК України відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник АТ «Укрсоцбанк» - Ковалевський Є. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза того, що за будь-яких обставин відчуження вказаного майна без згоди позивача, як співвласника вказаного майна, потягне за собою неправомірний та незаконний продаж всього майна або його частки, вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене у даній справі на користь позивача.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися , зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу законності рішення та дій державного реєстратора по внесенню запису про право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 27.11.2018 року, об'єкт нерухомості: квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності АТ «Укрсоцбанк» з зазначенням підстави виникнення права власності: іпотечний договір № 02-10/2515 від 15.09.2006 р. та вимоги про усунення порушень та зобов'язання від 14.09.2017 р. (а.с.129-131).

Будь-яких вимог позовного характеру до АТ «Укрсоцбанк», як до власника спірного майна, по справі не заявлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі, до якої не заявлено жодної вимоги щодо вказаного майна, а також враховуючи зміст заявлених позовних вимог, не може забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Парубець ЄвгенаОлександровича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Г.М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк