РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/35/17

Провадження № 22-ц/4815/473/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - Заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Майданської сільської ради Дубенського району Рівненської області;

відповідач - ОСОБА_1;

третя особа - Державне підприємство «Дубенське лісове господарство»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 березня 2017 року в складі судді Ходака С.К., ухвалене в м. Дубно Рівнесенької області о 10 годині 17 хвилині, відомості про складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Майданської сільської ради Дубенського району Рівненської області звернувся із позовом до ОСОБА_1, третя особа - Державне підприємство «Дубенське лісове господарство», про відшкодування збитків, завданих державі незаконною порубкою лісу.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 березня 2017 року позовні вимоги заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Майданської сільської ради Дубенського району Рівненської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Майданської сільської ради Дубенського району Рівненської області грошові кошти у розмірі 13 566,32 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано передбаченим законом обов'язком винної особи відшкодувати завдану її неправомірними діями майнову шкоду та обґрунтовано тим, що завдані ОСОБА_1 збитки державі в особі Майданської сільської ради Дубенського району Рівненської області підтверджені належними та достовірними доказами.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що місцевим судом при ухваленні рішення не було зазначено доказів, на підставі яких суд встановив відсутність обставин, котрими він обґрунтовував свої заперечення проти позову, а також не визначено, які правовідносини випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Звертає увагу, що в основу оскаржуваного рішення суд поклав пояснення прокурора Дубенської місцевої прокуратури, проте такі пояснення не є доказами в розумінні ЦПК України і могли б такими бути при умові допиту прокурора в судовому засіданні в якості свідка. Заперечує розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев у кварталі 129 Любомирського лісництва, проведений інженером охорони і захисту лісу ОСОБА_3, оскільки він не є по суті висновком експерта в сенсі положень цивільно-процесуального законодавства і не може бути належним та допустимим доказом у справі. Додає, що розмір заподіяної вирубкою лісу шкоди повинен бути підтверджений тільки висновком судової товарознавчої експертизи, а тому вказаний вище розрахунок не міг бути взятий до уваги судом. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.100 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість (ст. 108 Лісового Кодексу України).

Згідно ст.ст.105, 107 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою цивільно-правову відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП (а.с.16). Дана постанова набрала законної сили, відповідачем вона не оскаржувалась.

Постановою інженера охорони та захисту лісу ОСОБА_3 №4 від 14.11.2016 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у сумі 85 грн..

Відповідно до ст.24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодування в повному обсязі відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт заподіяння неправомірних дій встановлений судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок суми збитку заподіяного відповідачем збитку не є належним доказом, апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Так, наявний у матеріалах справи розрахунок розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1, на суму 13 566,32 грн., проведений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», яка становить 13566 грн. 32 коп. (а.с.18). Більш того, покликаючись на невідповідність та неналежність цього доказу, апелянт не навів жодних ґрунтовних доводів та не підтвердив таких посилань жодними доказами.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що в основу оскаржуваного рішення місцевий суд поклав пояснення прокурора Дубенської місцевої прокуратури, які не є доказами в розумінні ЦПК України, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки оскаржуване рішення мотивоване нормами закону, які регулюють дані правовідносини, та обґрунтоване необхідними підтверджуючими доказами, зокрема, постановою від 14.11.2016р. про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, яка набрала законної сили.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 березня 2017 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.