Справа № 148/2284/18
Провадження №2-о/148/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

за участі заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника заявників ОСОБА_3

свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи - Тульчинської міської ради, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення фактів, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.1998 в с. Одая Тульчинського району помер їх батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки площею 2,2601 га., кадастровий № :04:002:0196, розташованої на території Тульчинської міської ради (колишньої Дранської сільської ради). За життя батько заповіту не склав. На момент його смерті дружини та інших дітей у нього не було, також не було інших родичів. Вони є єдиними спадкоємцями за законом першої черги. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину не мають можливості, оскільки у свідоцтвах про їх народження відомості про батька не вказані. Це сталося тому, що шлюб між батьками не був зареєстрований, а батьки проживали однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах за адресою: вул. Незалежності, (колишня ім. 21 з'їзду КПРС та 50-річчя Жовтня) 74, смт. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область.

В січні 1970 року їх мати захворіла та у квітні того ж року померла. Коли вони були неповнолітніми, їх батько ОСОБА_6 залишив сім'ю і більше про нього їм нічого не було відомо. У листопаді 2018 року Дранська сільська рада повідомили їх, що їх батько помер і залишив спадкове майно. Таким чином, щоб оформити спадщину, їм небхідно встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, був їх батьком.

Крім того, оскільки у ОСОБА_6 не було ніяких рідних, а їх не повідомили про його смерть, то його похоронили на кладовищі в с. Одая Тульчинського району без проведення судово-медичної експертизи та свідоцтво про його смерть не видавалось. В зв'язку з чим, їм необхідно також встановити факт смерті ОСОБА_6 30.04.1998.

В судове засідання заявники не з'явилися, подали заяву, згідно якої на задоволенні заяви про встановлення факту наполягають, розгляд справи просять здійснювати без їх участі. На минулому судовому засіданні заявники та їх представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на викладені у заяві обставини. Також заявники вказали, що про смерть батька їм стало відомо лише в листопаді 2018 року від працівників Дранської сільської ради. До цього часу, відомостей про батька, який залишив сім'ю, коли захворіла їх мати, вони не мали.

Представник заінтересованої особи Тульчинської міської ради Вінницької області у судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшов лист (а.с. 24), згідно якого Тульчинська міська рада просить розгляд справи здійснювати без її представника, проти задоволення заяви не заперечує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_8 в незареєстрованому шлюбі з 1945 - 1950 років по 1970-ті роки. Коли ОСОБА_8 захворіла, то ОСОБА_6 залишив сім'ю. Їх діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доглядали за матір'ю.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_4

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 306456, виданого повторно Кирнасівською селищною радою 30.06.1977, заявник ОСОБА_2 народився 24.03.1953, його матірю записана ОСОБА_8, у графі "батько" відомості про батька не вказані (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЕ № 179401, виданого Кирнасівським сільським РАГС 15.07.1955, заявник ОСОБА_9 народилася 05.07.1955, її матір'ю записана ОСОБА_8, у графі "батько" відомості про батька не вказані (а.с. 11). В подальшому заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище "Лисенко" на "Тарасенко", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 360832, від 25.08.1976 (а.с. 12).

01.01.1978 мати заявників - ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 429183, виданого виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району (а.с. 13).

Відповідно до довідки Тульчинської міської ради № 909 від 26.11.2018 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, захоронений в с. Одаї на сільському кладовищі (а.с. 14).

Відповідно до довідки Тульчинської міської ради № 908 від 26.11.2018, після смерті ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, розташованої на території села Одаї Тульчинського району, площею 2,2601 га. в межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0196) (а.с. 15).

Згідно довідки Тульчинської міської ради об'єднаної територіальної громади № 120 від 14.02.2019 (а.с. 54), на території с. Одаї знаходиться земельна ділянка площею 2,2601 га. із кадастровим номером :04:002:0196, яка є власністю ОСОБА_11, який помер в 1998 році.

Згідно довідки Кирнасівської селищної ради Тульчинського району № 02-17/542 від 26.11.2018, відповідно до погосподарської книги № 7 по особовому рахунку № 658 за 1967-1969 роки, склад двору був наступний: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, - голова двору; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - чоловік; ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, - син; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, - син; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, - дочка. ОСОБА_14 у 1970 році вибув в с. Одая (а.с. 16).

Таким чином, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказах встановлено та підтверджується показами свідків, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно і заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями останього, але юридично оформити спадщину за законом у них не має можливості, через те, що вони не можуть підтвердити факт родинних відносин зі своїм батьком, оскільки у свідоцтвах про їх народження відсутні відомості про нього як про їх батька.

Окрім цього судом також встановлено, що відповідно до довідки Тульчинської міської ради № 02-16-Т-г/22 від 04.12.2018 (а.с. 9), проведення реєстрації смерті ОСОБА_6, померлого 30.04.1998, та видача свідоцтва про його смерть, виявилось не можливим у зв'язку з відсутністю необхідних документів.

Відповідно до відповіді Немирівської місцевої прокуратури №65-2919 від 19.02.2019 (а.с. 57) вбачається, що у провадженні СВ Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області кримінальне провадження по факту смерті ОСОБА_6 не перебувало. Також, будь-які відомості та матеріали з приводу смерті даної особи в архіві прокуратури за період з 1996-2000 роки відсутні.

Відповідно до п.1, 8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до глави 5 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 за № 3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин з ОСОБА_6 та факту смерті ОСОБА_6 має юридичне значення для заявників, так як дозволить їм використати їх право на реєстрацію смерті батька та отримання свідоцтва про його смерть для оформлення спадкових прав після його смерті.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, а також те, що для проведення державної реєстрації смерті у заявників є обєктивні перешкоди, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявниками судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 1, 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, ст.ст. 4, 13, 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи - Тульчинської міської ради, про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, являвся батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Встановити факт смерті ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30.04.1998 в с. Одая Тульчинського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за заявниками.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: