Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 667/10947/14

провадження № 61-2750 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

представник відповідача - ОСОБА_7;

третя особа - Третя Херсонська державна нотаріальна контора

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року у складі судді Майдан С. І. та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - Третя Херсонська державна нотаріальна контора, про розірвання спадкового договору.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позовна заява мотивована тим, що 20 лютого 2014 року між нею, її чоловіком - ОСОБА_8, та їх дочкою - ОСОБА_6 було укладено спадковий договір, за яким в разі смерті останнього із відчужувачів ОСОБА_6 набуває право власності квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов?язалась виконувати розпорядження немайнового та майнового характеру за рахунок їх коштів.

Зазначала, що за довіреністю від ОСОБА_8 відповідача зняла з рахунків у банку його грошові кошти. Проте після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 відповідач взятих на себе зобов?язань не виконує: продуктами харчування її не забезпечує, їжу не готує, не прибирає у квартирі, не забезпечує ліками, не допомагає у вирішенні інших питань. Крім того, відповідач морально її пригнічує, оскільки позбавила її телефонного зв?язку, забрала її грошові кошти, при цьому не купує їй необхідних речей та не сплачує комунальні послуги.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд розірвати спадковий договір, укладений 20 лютого 2014 року між нею, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

У грудні 2014 року ОСОБА_6 пред?явила до суду зустрічний позов до ОСОБА_4, в якому просила суд визначити їй порядок виконання спадкового договору, укладеного 20 лютого 2014 року між нею та її батьками: ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що після смерті її батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона не має можливості виконувати спадковий договір, оскільки ОСОБА_4, її мати не надає доступу до квартири, а також змінила своє місце проживання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 січня 2015 року у складі судді Майдан С. І. позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_6 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано спадковий договір, укладений 20 лютого 2014 року між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори за № 2-209. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 червня 2018 року у складі судді Майдан С. І. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано спадковий договір, укладений 20 лютого 2014 року між ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 2-209, в частині, що стосується відчужувача ОСОБА_4 та набувача ОСОБА_6 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що взятих на себе зобов?язань за спадковим договором відносно ОСОБА_4 відповідач не виконує з листопада 2014 року, не здійснює догляд за матір?ю, що призвело до зміни місця її проживання, оскільки остання самостійно свої життєві потреби задовольнити не могла. Квартира, де проживала позивач, знаходиться у незадовільному санітарному та технічному стані, наявний борг за комунальні послуги, який відповідач не погасила. Примушування ОСОБА_4 до виконання договору при тих стосунках, що склалися у неї з матір?ю, будуть суперечити правам та інтересам останньої.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що умови договору містять зобов'язання ОСОБА_6 виконувати розпорядження майнового і немайнового характеру, як то: спілкуватися, відвідувати, підтримувати відчужувачів морально, забезпечувати прибирання квартири, прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на особисте прохання відчужувача, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати особистий догляд у випадку захворювання, які нею не виконувалися. Належних та допустимих доказів щодо виконання нею обов?язків за спадковим договором відносно ОСОБА_4 відповідач не надала, при тому що за довіреністю від ОСОБА_8 отримала достатньо грошових коштів для виконання умов спадкового договору та розпоряджень ОСОБА_4

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У лютому 2019 року ОСОБА_6 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 та в частині відмови у задоволенні її зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що нею було здійснено всі дії з метою виконання умов спадкового договору на користь відповідача. Проте у зв'язку із ухиленням від прийняття належного виконання зобов'язань, у тому числі, шляхом зміни адреси проживання, відмови від особистих зустрічей та неможливості передання відповідних продуктів та ліків, вона не мала можливості виконувати умови спадкового договору у зв?язку з чим звернулася до суду з позовом про визначення порядку його виконання.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 - подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Вказувала, що на виконання зобов'язань за спадковим договором відповідач отримала довіреність від ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на отримання коштів подружжя з його рахунків у банку у розмірі близько 77 тис. грн.

Відповідач кошти отримала, але зобов'язання за спадковим договором з листопада 2014 року не виконує, а саме: щодо забезпечення продуктами харчування, необхідними ліками (інгалятором), не сплачує комунальні послуги.

Відповідач стверджує, що частину отриманих коштів витратила на поховання ОСОБА_8, проте залишок грошових коштів не був повернутий позивачу та на виконання умов спадкового договору також не витрачався.

Невиконання відповідачем умов спадкового договору підтверджується показаннями свідків, довідками про наявність боргу за комунальні послуги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2018 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 667/10947/14 з Комсомольського районного суду м. Херсона.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Відповідно до пункту 2 спадкового договору, укладеного 20 лютого 2014 року між ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у разі смерті останнього із відчужувачів ОСОБА_6 набуває право власності на майно, що є особистою приватною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_2. Відчужувана квартира складається з трьох кімнат загальною площею 52,77 кв. м, житловою площею 36,7 кв. м.

Згідно з пунктом 3 спадкового договору квартира належить у рівних частинах відчужувачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1, виданого 11 грудня 1997 року Управлінням обліку та використання комунального майна м. Херсона.

Також договором визначено обов'язки ОСОБА_6 виконувати розпорядження майнового та немайнового характеру за рахунок коштів відчужувачів, а саме: спілкуватись з ними, відвідувати їх, підтримувати морально, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, забезпечувати: приготування їжі по мірі необхідності та на їх особисте прохання, прибирання квартири, прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на їх особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень, купівлю ліків, медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати їм надання медичної допомоги, особистого догляду у випадку захворювання, супроводження до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби, придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та на їх прохання, вирішення питань оформлення документів, що стосуються та необхідні відчужувачам, в тому числі пенсійних, у разі смерті поховати їх.

Відповідно до пункту 18 договору у випадку недотримання його умов, невиконання набувачем розпоряджень відчужувачів, неможливості виконання набувачем розпоряджень відчужувачів та відмови від добровільного розірвання однією із сторін договір може бути розірваний у судовому порядку.

Вирішуючи спір, суди, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи,належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_6 умови спадкового договору з листопада 2014 року не виконувала, догляд за матір?ю не здійснювала, що призвело до зміни місця її проживання, оскільки остання самостійно свої життєві потреби задовольнити не могла, квартира, де проживала позивач, знаходиться у незадовільному санітарному та технічному стані, наявний борг за комунальні послуги, який відповідач не погасила. Належних та допустимих доказів виконання спадкового договору ОСОБА_6 не надала, що є її процесуальним обов?язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Примушування ОСОБА_4 до виконання договору при тих стосунках, що склалися у неї з матір?ю, будуть суперечити правам та інтересам останньої, тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

При цьому суди, виконавши вимоги частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ від 09 грудня 2015 року дійшли правильного висновку, що спірний договір є виконаним в частині відчужувача ОСОБА_8, оскільки останній на момент звернення до суду ОСОБА_4 помер і за життя його не оспорював, у зв'язку із чим заявлені позивачкою вимоги про розірвання спадкового договору подружжя підлягають розгляду лише в частині домовленості ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк