Дата документу 04.12.2019
Справа № 320/5868/16-ц
Провадження № 2-ві/937/24/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«04» грудня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Фоміна В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Міщенко Т.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення суми виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення суми виконавчого збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у вказаній цивільній справі головуючим визначено суддю Міщенко Т.М.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду письмову заяву про відвід судді Міщенко Т.М., посилаючись на те, що не допускається повторна участь судді у розгляді справи. Суддя Міщенко Т.М. неодноразово розглядала справи позивачем по яким є ОСОБА_1 , а повторна участь судді у розгляді справи є недопустимою. З цих підстав вона заявляє відвід і всьому складу суду.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про її безпідставність.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Також, вирішуючи питання щодо заявленого позивачем відводу, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

Вказані висновки також містяться і в рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України».

Позивач ОСОБА_1 в своїй заяві посилається, як на підставу відводу головуючого судді по справі Міщенко Т.М. на те, що в провадженні Запорізького апеляційного суду перебуває понад 300 скарг за її позовними заявами та скаргами та суддя Міщенко Т.М. неодноразово розглядала ці справи, а повторна участь судді у розгляді справи є недопустимою.

У розгляді даної справи та справи, про яку йде мова в позовній заяві, суддя Міщенко Т.М. участь не приймала.

Таким чином, суд вважає, що вказані позивачем доводи, не містять підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді, тому за таких обставин в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Міщенко Т.М. слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Міщенко Т.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення суми виконавчого збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.А.Фомін