КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5114/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства власників квартир «Будматеріали» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року (суддя Москаленко К.А.) за скаргою Товариства власників квартир «Будматеріали» на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Кравцової Олени Сергіївни про повернення виконавчого документа стягувачу у цивільній справі за заявою Товариства власників квартир «Будматеріали» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановила:

12 липня 2017р. ТВК «Будматеріали» звернулось до суду із скаргою про визнання незаконними дій та скасування постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Кравцової О.С. від 14 червня 2017 року (виконавче провадження №49930493) про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження.

Мотивуючи скаргу, заявник зазначав, що 27 липня 2015 року Печерським районним судом м. Києва видано наказ у справі №757/22774/15-ц, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТВК «Будматеріали» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 19 110,27грн, у зв'язку із чим стосовно боржника ОСОБА_4 25 січня 2016 року було відкрито виконавче провадження. Однак, 11 липня 2017 року ТВК «Будматеріали» отримало постанову державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №49930493 про повернення виконавчого листа стягувачу, яка обґрунтована тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стягувач посилався на те, що державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа не в повному обсязі здійснені виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця є неправомірними, а постанова незаконною.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у задоволенні

скарги відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТВК «Будматеріали» просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Скаржник посилається на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, не врахування тієї обставини, що стягувач не був присутнім при складанні акту, в якому було зафіксовано відсутність майна у боржника, а державним виконавцем не були застосовані всі заходи примусового виконання рішення суду, такі як примусовий привід боржника, примусове проникнення до житла, заборона виїзду за межі України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.162-164), у судове засідання не з'явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 27 липня 2015р. Печерським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ у справі №757/22774/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТВК «Будматеріали» заборгованості за житлово-комунальні послуги у poзмipi 19 110грн 21коп. та судовий збір у розмірі 121грн 80коп. у рівних частинах.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Кравцової О.С.від 25 січня 2016р. відкрито виконавче провадження № 49930493 про стягнення з ОСОБА_4 19 232грн 01коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали».

14 червня 2018 року старшим державним виконавцем Кравцовою О.С. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка надійшла стягувачу 11 липня 2017 року (с.с.37).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи

примусового виконання рішень, якими є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлялися запити до Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві про надання інформації про транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_4, до Державної фіскальної служби України; до Пенсійного фонду України, відповіді на які не містять відомостей про наявність у боржника доходів, грошових коштів або транспортних засобів.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 (с.с.75-77).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Кравцової О.С.від 19 квітня 2016р. накладено арешт на майно ОСОБА_4 та оголошено заборону на його відчуження (с.с.72).

14 лютого 2017р. державним виконавцем на адресу ОСОБА_4 направлено вимогу щодо явки до державного виконавця та надання відповідних пояснень щодо не виконання рішення суду (с.с.66). Відомостей про виконання вимоги державного виконавця копії виконавчого провадження не містять.

8 червня 2017р. державним виконавцем Кравцовою О.С.складено акт про вихід державного виконавця за адресою місця проживання ОСОБА_4, під час якого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено (с.с.59).

Разом з цим, вказаний акт не містить відомостей чи відсутнє за місцем проживання боржника таке майно, як холодильник, телевізор, комп'ютер, інші побутові та коштовні речі, реалізація яких можлива для погашення заборгованості у розмірі 19 232,01грн.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Копії матеріалів виконавчого провадження не містять інформації чи з'ясовував державний виконавець чи здійснювала боржник виїзди за межі України за час перебування на виконанні виконавчого документу, а також чи звертався державний виконавець до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів вважає, що обмежившись направленням запитів до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України стосовно наявності відкритих рахунків боржника у банках та інших фінансових установах, заробітної плати або пенсії, та склавши акт про відсутність будь-якого майна у боржника, державний виконавець формально підійшов до вчинення виконавчих дій.

Також заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що представника ТОВ

«Будматеріали» безпідставно не було запрошено для складання акту про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, що передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012р., (розділ VIII пункти 10, 12).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що державним виконавцемздійснено всіх дій, необхідних для примусового виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною 2 статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової О.С. стосовно прийняття постанови від 14 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49930493 є неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Товариства власників квартир «Будматеріали» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни стосовно прийняття постанови від 14 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 49930493).

Зобов'язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної

виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцову Олену Сергіївну відновити виконавче провадження № 49930493.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк