Житомирський апеляційний суд
Справа №281/679/19 Головуючий у 1-й інст. Нечуй Б. П.
Категорія 29 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №281/679/19 за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі

за апеляційною скаргою Національної академії внутрішніх справ на ухвалу Лугинського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2019 року, яка постановлена суддею Нечуй Б.П. в смт Лугини

встановив:

У липні 2019 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в розмірі 43888 грн. 09 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу право на звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Національна академія внутрішніх справ звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог скарги зазначає, що спір виник у результаті невиконання відповідачем цивільно-правової угоди, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникло зобов`язання відшкодувати вартість навчання, тому вирішення даного спору належить до компетенції цивільного суду.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач не скористався правом подати відзив та в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, за своєю правовою природою є публічно-правовими, а тому даний спір, який виник між сторонами, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви слідує, що 08 серпня 2013 року наказом № о/с ректора Національної академії внутрішніх справ, ОСОБА_2 А.А. зараховано з 28 серпня 2013 року курсантом першого курсу денної форми навчання.

09 вересня 2013 року між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено договір № 13-107 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Наказом Національної академії внутрішніх справ від 06.11.2015 р. № 192 о/с, враховуючи положення Закону України «Про Національну поліцію», бажання ОСОБА_1 продовжувати навчання та службу в поліції, відповідача було звільнено з МВС з продовженням навчання в академії у зв`язку з переходом у встановленому законом порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). А наказом НАВС від 11.11.2015р. № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 3-го курсу з присвоєнням спеціального звання капрала поліції.

Відповідно до наказу НАВС від 03.03.2017 р. № 278 ОСОБА_1 було присвоєно ступень вищої освіти бакалавр за напрямком підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), чинного на час виникнення спірних правовідносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-XII підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Встановлено, що згідно із наказом ГУНП у м. Києві від 14.11.2018 р. № 1151 о/с ОСОБА_1 , який перебував на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнено із служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. При цьому відповідач не відпрацював три роки, як це було визначено умовами договору від 09 вересня 2013 року № 13-107 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

За правилами ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змістом п.17 ч.1 ст. 4 КАС України діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування є публічною службою.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, оскільки спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), від 13 березня 2019 року (провадження № 14-563цс18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення, а ухвалу Лугинського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: