Ухвала

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 638/16244//16-ц

провадження № 61-30473св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року у складі судді Семіряд І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії

суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП ««Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, додатку до наказу про скасування штату працівників, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 18 квітня 2003 року її прийнято на посаду юрисконсульта ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», наказом від 28 лютого 2006 року її переведено на посаду начальника юридичного відділу.

Зазначила, що 01 липня 2016 року їй вручено письмове повідомлення від 01 липня 2016 року № 782 та наказ підприємства від 08 вересня 2016 року № 42-ВК про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», в яких зазначено, що відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України посада начальника юридичного відділу дочірнього підприємства підлягає скороченню з 08 вересня 2016 року. Також їй надано копію нового штатного розпису підприємства, затвердженого 30 червня 2016 року головою правління підприємства.

Наказом від 08 вересня 2016 року № 42-ВК її звільнено з посади начальника юридичного відділу підприємства.

Зазначила, що за період її роботи на підприємстві з 2003 року по 2015 рік вона сумлінно виконувала свої трудові обов'язки, а тому вона не тільки жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності, але й неодноразово нагороджувалась почесними грамотами підприємства за ефективне відстоювання прав та законних інтересів підприємства в контролюючих органах, а також в судах господарської та адміністративної юрисдикції, також постійно нараховували їй премії та надбавки за високі досягнення у трудовій діяльності за виконання особливо важливих завдань тощо.

Вказала, що в червні 2015 року на посаду директора підприємства призначено ОСОБА_5, із яким у неї існує давній особистий конфлікт, що виник з особистої неприязні ОСОБА_5 до неї, тому в невдовзі він запропонував їй звільнитись за власним бажанням та зазначив, що у разі якщо вона добровільно не звільниться, він її звільнить або її посаду буде скорочено.

Зазначила, що після проведення профільними службами ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перевірки діяльності юридичної служби дочірнього підприємства, 04 серпня 2016 року на ім`я директора дочірнього підприємства ОСОБА_5 направлено письмове доручення, в якому зазначено щодо забезпечення невжиття заходів щодо звільнення начальника юридичного відділу підприємства або скорочення посади начальника юридичного відділу дочірнього підприємства та при затвердженні штатного розпису станом на 01 вересня 2016 року передбачити у штатному розписі підприємства 2 штатні одиниці юристів - начальника юридичного відділу та провідного юрисконсульта.

Вважала, що всупереч вказаного доручення керівника ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», посада начальника юридичного відділу ліквідована, а її звільнено з займаної посади з посиланням на пункт 1 статті 40 КЗпП України, тому фактично прийняття наказу про її звільнення пов'язане не з обставинами, які передбачені пунктом 1 статті 40 КЗпП України, а безпосередньо з особистими мотивами діючого керівника підприємства.

Зазначила, що фактично у 2016 році в ДП «Харківський облавтодор» не здійснювалось будь-яких істотних змін в організації виробництва і праці, а скорочення штату апарату управління дочірнього підприємства, крім її посади, взагалі не здійснювалось.

Вказала, що формальною підставою для скорочення посади начальника юридичного відділу підприємства стало рішення колегії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» дворучної давнини про оптимізацію чисельності працюючих та структури дочірніх підприємств ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 14 травня 2014 року № 14, який фактично був виконаний ще в 2015 році, тобто вона була звільнена з посади без наявності законних підстав.

Враховуючи наведене, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 08 вересня 2016 року № 42-ВК про її звільнення з посади начальника юридичного відділу; визнати незаконним та скасувати додаток № 1 до наказу від 01 липня 2016 року № 161 про скорочення штату працівників апарату ДП «Харківський облавтодор»; поновити її на посаді начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня винесення судом рішення у цій справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача з посади начальника юридичного відділу ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем дотримано порядок попередження позивача про наступне вивільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, на час попередження та проведення звільнення вільних вакансій у відповідача не було, а докази, які б спростовували ці обставини, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди не застосували положення статті 49-2 КЗпП України, якою передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Їй при звільненні не були запропоновані всі вакантні на підприємстві посади, а суди при цьому всупереч наявним у матеріалах справи доказах про наявні вакансії на підприємстві, дійшли помилкових висновків про відсутність будь-яких вакантних посад на час попередження та проведення звільнення позивача з посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Судами також не враховані положення частини першої статті 40 та статті 42 КЗпП України щодо порушень при ліквідації юридичного відділу, оскільки скорочення чисельності юридичного відділу не відбулося, а скорочена лише одна посада - начальника юридичного відділу.

У січні 2018 року ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подало до Верховного Суду заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких просило касаційну скаргу відхилити, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, посилаючись на те, що у період із 01 липня по 08 вересня 2016 року (день звільнення позивача) на підприємстві були наявні вакантні посади, проте позивач не відповідала жодній з них за кваліфікаційними вимогами.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала на Верховного Суду заперечення на відзив ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», в яких вказала, що твердження відповідача про те, що позивач не відповідала жодній із вакантних на підприємстві посад за кваліфікаційними вимогами суперечить вимогам законодавства про працю та усталеній судовій практиці Верховного Суду, оскільки обов'язковою умовою звільнення з посади, що скорочується, є пропонування працівнику всіх наявних посад, які є на підприємстві.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовомОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, додатку до наказу про скасування штату працівників, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик