Справа № 565/1329/17
Провадження № 2/565/272/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу №565/1329/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

20 липня 2017 року в суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати відповідача батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05 червня 2007 року вона народила сина ОСОБА_5. Батьком цієї дитини є ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що на момент народження сина, вона з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому реєстрація народження дитини була проведена з її слів. На даний час ОСОБА_3 не визнає свого батьківства щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відмовляється в добровільному порядку надавати утримання дитині, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів.

20 червня 2018 року, заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено частково визнано ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5, який народився 05 червня 2007 року у м. Кузнецовську Рівненської області; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягнуто з 20 липня 2017 року, з моменту звернення до суду із позовом.

19 липня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати вказане рішення суду від 20 червня 2018 року.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року скасовано заочне рішення Кузнецовського міського суду від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів та справу призначено до розгляду.

17 вересня 2018 року ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, який обґрунтовується тим, що він з позивачкою не проживав однією сімєю. Заперечує проти того, що він є батьком ОСОБА_5.

29 вересня 2018 року ОСОБА_1В подала відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що основним та беззаперечним доказом на підтвердження батьківства відповідача до її дитини є саме висновок молекулярної генетичної експертизи, тому вона наполягатиме призначити дану експертизу. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів, прямо випливають з результатів вказаної експертизи. Вважає, що не важливо, при яких саме обставинах відбулося зачаття дитини, чи це відбувалося під час проживання в зареєстрованому шлюбі, чи при спільному проживанні, або навіть при окремих зустрічах, а важливим є те, що на це була добровільна згода сторін. Впевненість у тому, що відповідач являється батьком дитини та скрутне матеріальне становище, змусило її звернутися до суду із позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримала повністю та пояснила, що у 2006 році через мережу інтернет, вона познайомилися з ОСОБА_3 Після знайомства, вони почали спілкуватися і вперше зустрілися у м. Львові. Далі вони почали зустрічатися і через деякий час відповідач приїхав до неї додому і познайомився з її батьками. Вона також їздила на зустрічі до ОСОБА_3 в м. Ковель Волинської області, де той мешкав. В жовтні 2006 року вона довідалась, що вже на другому місяці вагітності. У листопаді 2006 року вони заручилися, у звязку з чим відповідач подарував їй перстень. Після народження дитину вона реєструвала у відділі РАГС сама, без відповідача і, оскільки у них не був зареєстрований шлюб, батька дитини записали з її слів. Також ОСОБА_3 був присутній на хрещенні сина, що зафіксовано на відеозаписі. Однак, коли дитині виповнився рік, відповідач відмовився від дитини і почав заперечувати батьківство. Після цього ОСОБА_3 жодного разу не приїздив до неї і не відвідував дитину.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що єдиним достовірним доказом батьківства відповідача щодо дитини ОСОБА_5 є висновок судово-генетичної експертизи, який підтвердив, що ОСОБА_3 є батьком дитини. Також послався на те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у разі встановлення батьківства.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги щодо визнання його батьком не визнав повністю та пояснив, що 15 років назад на потязі «Вюнсдорф Москва» на його було вчинено розбійний напад, в результаті якого його викинули з потяга на повній швидкості. Від таких дій він отримав полі травму. Лікування проходив у мінському госпіталі (Республіка Білорусь), під час чого переніс ряд хірургічних операцій. В процесі лікування лікарі повідомили йому, що через отримані травми він ніколи не зможе стати батьком.

Також додав, що з ОСОБА_1 разом не жив, а зустрічався приблизно раз на два місяці. Офіційно працює підприємцем у сфері купівлі-продажу товарів. має дохід у місяць близько 1 000 грн. Інших утриманців не має. Має повнолітню дочку.

Щодо вимоги про стягнення аліментів не заперечував у випадку доведення його батьківства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказав, що відповідач у звязку з отриманими травмами 15 років назад сумнівається у результатах судово-генетичної експертизи, проте вважає, що підстав призначати повторну немає, до часу проведення судово-медичної експертизи, яка могла б підтвердити або спростувати спроможність відповідача бути батьком ОСОБА_5

Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивач, відповідача та їх представників, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

05 червня 2007 року в м. Кузнецовську Рівненської області народився ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №054111 від 12 червня 2007 року.

Із зазначеного свідоцтва про народження вбачається, що реєстрація дитини здійснена на підставі ч.1 ст.135 СК України, де батьком зазначено, зі слів позивача, ОСОБА_6.

Згідно з довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 17 липня 2017 року за №2524/05, у квартирі №87 будинку №24б по м-ну Вараш м.Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області зареєстровані і проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син); ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати); ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (батько); ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (брат).

29 січня 2019 року від Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Київської міської державної адміністрації до суду надійшов висновок експерта №447 від 18 січня 2019 року. З вказаного висновку експерта випливає, що молекулярно генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5, яка складає величину не менше 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 доведено.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 565/657/16-ц (провадження № 61-18627св18), Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менше 99,99%, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Суд, не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не може бути батьком ОСОБА_5 у звязку з тим, що близько 15 років назад отримав політравму і за словами лікарів він не зможе бути батьком. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні суд надав можливість ОСОБА_3 подати докази своїх заперечень і встановив строк. Незважаючи на такі обставини, ОСОБА_3 будь-яких доказів отримання травми, яка позбавляла б його бути батьком ОСОБА_5, до суду не подав.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із довідки ФОП ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_1 працює менеджером зі збуту і її заробіток з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року становить 19262 грн. 31 коп.

З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 19 липня 2017 року №1073 вбачається, що ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року не отримує державних соціальних допомог.

З пояснень відповідача випливає, що він працює приватним підприємцем та має дохід у місяць, близько 1 000 грн. Інших утриманців не має. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів, у разі встановлення батьківства щодо ОСОБА_5 Відтак суд доходить висновку, що відповідач може нести обовязок по утриманню дитини в порядку вимог ст.181 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), з дня предявлення позову, тобто з 20 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням у повному обсязі позовних вимог, покладає судові витрати на відповідача. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 розмір сплаченого судового збору у сумі 640,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову, та вартість проведеної генетично-молекулярної експертизи у сумі 6 620,70 грн., яка оплачена ОСОБА_1 відповідно до копії квитанції від 21.12.2018 року, на загальну суму 7 260,70 грн.

Крім того, з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. за розгляд вимоги майнового характеру, від сплати якого позивач звільнена, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.125-128,135,180-182,191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5, який народився 05 червня 2007 року у м.Кузнецовську, Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року і стягувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за вимогу майнового характеру.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 7260 (сім тисяч двісті шістдесят) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 29.03.2019 року

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, кв.№87, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, офіс 244.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, кв.№5, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, кв.№7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт громадянина України серії АС № 134884.

Представник відповідача: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, паспорт громадянина України серії АС 192835.

Головуючий суддя ОСОБА_11