Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 686/7267/16-ц

провадження № 61-13260св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3

відповідач за первісним та зустрічним позовами - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року у складі судді Мазурок О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Грох Л. М., П'єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 20 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № HMVPGA00007316 (далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальнику надано кошти в сумі 139 062,50 євро під 10,08 % річних на строк до 19 квітня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 20 квітня 2007 року між банком і ОСОБА_3. було укладено договір поруки № HMVPGA00007316 (далі - Договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору. Позичальник не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, внаслідок чого станом на 02 лютого 2016 року в нього утворилася заборгованість в сумі 245 396,11 євро, яка складається із: заборгованості за кредитом - 109 660,14 євро; заборгованості за процентами за користування кредитом - 36 076,08 євро; заборгованості за комісією за користування кредитом - 13 246,23 євро; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 86 413,66 євро. Враховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3. на свою користь вищевказану заборгованість.

У квітні 2016 року ОСОБА_3. звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_3. посилалася на те, що 20 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено вищевказаний Кредитний договір, а з нею - Договір поруки. Враховуючи, що Договір поруки вона не підписувала, просила визнати його недійсним.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини третьої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року). Скасовано заходи забезпечення позову.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що в судові засідання, які відбулися 10, 16, 23 травня 2017 року, належним чином повідомлений представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним Договір поруки, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_3. не підписувала Договір поруки. ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки оспорюваний договір було укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3.

Не погоджуючись з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного питання є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм процесуального права. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Москалюк С. А. приймала участь в розгляді справи у 8 судових засіданнях, давала пояснення по суті спору та надавала докази, за її клопотанням було призначено експертизу. Заява про розгляд справи без участі ПАТ КБ «ПриватБанк» від представника банку не надходила, не реєструвалася в суді і судді Мазурок О. В. не передавалася. 23 травня 2017 року електронною поштою на адресу суду надійшов лист від Москалюк С. А. для судді Мазурок О. В. з двома вкладеннями, які не містять вищевказаної заяви.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що у пункті 3 прохальної частини позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» просило розглянути справу без його участі у разі неявки в судове засідання представника банку. 23 травня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу суду електронною поштою заяву про розгляд справи без участі представника банку. Враховуючи, що провадження у справі було відкрито, неодноразово проведено судові засідання, призначено дві експертизи, сторонами у справі надано всі необхідні документи, місцевий суд повинен був ухвалити судове рішення за наявності доказів, які є в матеріалах справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 березня 2018 року справу № 686/7267/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що в суді першої інстанції розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, зокрема у зв'язку з неявкою сторін, витребуванням доказів, призначенням експертиз.

Залишаючи без розгляду первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що належним чином повідомлений представник ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Однак такі висновки судів не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм процесуального права.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Разом з тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною третьою статті 169 ЦПК України 2004 року у разі повторної неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечувало проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення судом заочного рішення і зазначило у позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі у разі неявки в судове засідання представника.

Тому висновки судів попередніх інстанцій про неподання представником ПАТ КБ «ПриватБанк» заяви про розгляд справи за його відсутності та про залишення позовної заяви без розгляду не відповідають фактичним обставинам справи і зроблені з порушенням вищенаведених норм процесуального права.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої, шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв'язку з допущеними судами порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення позову без розгляду, оскаржувані судові рішення, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

А. С. Олійник
С. О. Погрібний

Г. І. Усик