Справа № 344/9076/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/290/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Полонина» про визнання правочинів недійсними, з апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2018 року, постановленого суддею Татаріновою О.А.,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. звернулась до суду із вищевказаним позовом та просила визнати недійсним з моменту його вчинення правочин щодо перерахування грошових коштів з рахунку відповідача ТДВ «Полонина» № 0070 на іменний поточний рахунок відповідача ОСОБА_3 № НОМЕР_1 в розмірі 180 000 гривень, яке було здійснене 13 жовтня 2014 року, визнати недійсним Договір банківського вкладу «НВУ» № 854791/2014 від 13 жовтня 2014 року та застосувати до зазначених правочинів наслідки їх недійсності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2. Цього ж дня між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1. 13 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір банківського вкладу «НВУ» № 854791/2014, відповідно до якого сума вкладу становила 180 000 гривень.

З 21 листопада 2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» було запроваджено режим тимчасової адміністрації, який встановлено у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 03 жовтня 2014 року Постановою Правління НБУ від № 631/БТ було заборонено ПАТ «ВіЕйБі Банк», як проблемному банку, проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності вищезазначеною Постановою (тобто до 03 жовтня 2014 року), умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Для виявлення та проведення перевірки правочинів, які укладені ПАТ «ВіЕйБі Банк» з порушенням обмежень, встановлених НБУ, було створено відповідну комісію, за результатами якої було складено акт перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, операції за якими призупинені. Згідно даного акту встановлено, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» разом з відповідачами здійснили ряд операцій, в результаті яких збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

13 жовтня 2014 року між ТДВ «Полонина» та ОСОБА_3 було укладено Договір Позики про передачу позикодавцем у власність позичальника грошових коштів у розмірі 180 000 гривень. При цьому, 13 жовтня 2014 року з рахунку № 0070, що належить відповідачу ТДВ «Полонина», в ПАТ «ВіЕйБі Банк» було здійснено переказ коштів у розмірі 180 000 гривень на іменний поточний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_3 В подальшому, в той же день вказана сума була зарахована на вкладний рахунок № НОМЕР_3 у відповідності до умов Договору банківського вкладу «НВУ» № 854791/2014 від 13 жовтня 2014 року між Банком та ОСОБА_3

Згідно спеціального Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може буди меншою 200 000 гривень. В результаті здійснення зазначених операцій збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки ТДВ «Полонина» є юридичною особою. В результаті здійснених правочинів, ОСОБА_3 мала отримати кошти, що належали ТДВ «Полонина» за рахунок Фонду (в тому числі й за рахунок державних коштів). Зазначені обставини свідчать про протиправність дій фізичних осіб та про умисел позачергового отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач вважає, що відповідачами при укладенні угод не дотримано вимог ст. 215 ЦК України, тому вони повинні бути визнані недійсними із застосуванням наслідків цієї недійсності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції не врахував, що 21 листопада 2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено режим тимчасової адміністрації, встановлений згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З цього моменту на діяльність Банку як на банківську установу почали впливати норми спеціального Закону, яким визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення Банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом, а уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від його імені та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення Банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного Банку та/або ліквідації Банку.

Згідно ст.34 Закону під час дії тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти Банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду, керівники Банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей Банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації Банку. Вся діяльність Банку з моменту запровадження тимчасової адміністрації скерована на виведення неплатоспроможності банку з ринку та Уповноважена особа зобов'язана перевірити правочини, укладені Банком в період дії зазначених обмежень, чи не укладені вони з порушенням вимог зазначеної Постанови. Спеціальним Законом передбачено, що тимчасова адміністрація Банку має право згідно п.п.3 п.2 ст. 37 Закону продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення Банком будь-яких операцій. Для виявлення та проведення перевірки правочинів, які укладені ПАТ «ВіЕйБі Банк» з порушенням обмежень, встановлених НБУ, було створено відповідну комісію, в результаті якої складено акт перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, операції з якими призупинені. Згідно акту ПАТ «ВіЕйБі» Банк разом з ОСОБА_3 та ТДВ «Полонина» здійснили ряд операцій, в результаті яких збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, а саме 13 жовтня 2014 року між ТДВ «Полонина» та ОСОБА_3 було укладено договір позики про передачу позикодавцем у власність позичальника коштів у розмірі 180 000 гривень. При цьому, 13 жовтня 2014 року з рахунку НОМЕР_4, що належить ТДВ «Полонина» в ПАТ «ВіЕйБі Банк», був здійснений грошовий переказ коштів в розмірі 180 000 гривень на поточний рахунок ОСОБА_5 НОМЕР_1

Після всіх зазначених дій ця сума була зарахована на вкладний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_3 згідно умов договору банківського вкладу «НВУ» №854791/2014 від 13 жовтня 2014 року.

Апелянт вважає, що оспорювані договори укладені на підставі зловмисної домовленості сторін. Відповідно до спеціального Закону Фонд гарантує кожному вкладнику Банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Постановою №К800/45816/15 від 02 червня 2016 року зазначено, що документ на внесення грошових коштів на депозитний рахунок сформовано значно раніше, ніж відбувся сам факт зарахування коштів на рахунок. Таким чином, суд зазначив, що згідно з положенням ст. 1 та ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» саме після надходження коштів від клієнта банк повинен здійснити дії по проведенню коштів протягом того ж дня, а в разі закінчення операційної години на наступний робочий день. Крім того, судом було досліджено рух коштів по рахунках клієнтів та встановлено, що власники великих рахунків зняли з поточних рахунків значну суму коштів. Разом з тим, у той ж день велика кількість фізичних осіб внесла кошти за депозитними угодами на суму, яка дорівнює сумі, що була знята з поточних рахунків. При цьому такі операції були здійснені в одному відділенні впродовж одного дня. Зазначені обставини свідчать про протиправність дій цих фізичних осіб та про їх умисел позачергово отримати кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 березня 2019 року задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак представник апелянта для участі у режимі відеоконференції не з'явився.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника відповідачів, який вимоги скарги заперечив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження зловмисної домовленості сторін при укладенні спірного договору банківського вкладу «НВУ» №854791/2014 (в національній валюті) від 13 жовтня 2014 року матеріали справи не містять. Доводи позивача, що оспорювані правочини були вчинені під час дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ №631/БТ від 03 жовтня 2014 року до ПАТ «ВіЕйБі Банк» як до проблемного банку і внаслідок його укладення збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1 (а.с.12).

13 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2 (а.с.11).

13 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір банківського вкладу «НВУ» № 854791/2014 (а.с.13), відповідно до якого сума вкладу становила 180 000 гривень.

Згідно платіжного доручення №2 від 13 жовтня 2014 року з рахунку НОМЕР_4, що належить ТДВ «Полонина» в ПАТ «ВіЕйБі Банк», було здійснено переказ коштів у розмірі 180 000 гривень на іменний поточний рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 (а. с. 17, т. 1).

В подальшому вказана сума була зарахована Банком на вкладний рахунок НОМЕР_3 відповідно до умов договору банківського вкладу «НВУ» №854791/2014 від 13 жовтня 2014 року, укладеного між банком та ОСОБА_3 (а. с. 14, т.1).

Згідно з положенням частини першої статті 1058 ЦК України та частини першої статті 1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Предметом спору у даній справі є правочин щодо перерахування грошових коштів з рахунку ТДВ «Полонина НОМЕР_4» на іменний поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_1 в розмірі 180 000 гривень, здійснене 13 жовтня 2014 року та банківський вклад «НВУ» № 854791/2014 від 13 жовтня 2014 року на суму 180000 гривень.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 34 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (частина третя статті 34 цього Закону).

Згідно з частиною п'ятою статті 34 Закону, під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з таких критеріїв:1) банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків: щоденного розміру регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України мінімального розміру регулятивного капіталу - п'ять і більше разів та/або значення нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України нормативного значення цього нормативу - два і більше разів; 2) банк не виконав вимогу вкладника або іншого кредитора, строк якої настав п'ять і більше робочих днів тому, та/або встановлено факти невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк; 3) системне порушення банком законодавства, що регулює питання запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; 4) банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків значення хоча б одного з нормативів ліквідності нижче мінімальних нормативних значень, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України, що розраховуються: за щоденними розрахунками - п'ять і більше разів; щодекади - два і більше разів; 4-1) обсяг негативно класифікованих активів банку (крім санаційного) становить 40 відсотків і більше загальної суми активів, за якими має оцінюватися ризик та формуватися резерв згідно з нормативно-правовими актами Національного банку України; 5) банк не має ефективних та адекватних систем внутрішнього контролю та/або управління ризиками, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку; 6) систематичне подання та/або оприлюднення недостовірної інформації або звітності з метою приховування реального фінансового стану банку, у тому числі щодо операцій із пов'язаними з банком особами. Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з інших підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України. Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Проблемний банк зобов'язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів. Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Національний банк України зобов'язаний не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Діяльність тимчасової адміністрації та ліквідація банків регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який набув чинності 22 вересня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд.

Частинами 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» віднесення банку до категорії неплатоспроможних Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним.

Згідно постанови Правління НБУ від 03 жовтня 2014 року №531-БТ віднесено ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії проблемних строком на 180 днів. Для стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового стану з дня прийняття цієї постанови до кінця строку, який визначений у п.1 цієї постанови, встановлено такі обмеження у його діяльності : не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків; здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсягах та за відсотковими ставками не вищими, ніж досягнуті на дату прийняття цієї постанови (а.с. 18-22, т. 1).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», і з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Таким чином, з 21 листопада 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20 березня 2015 року почато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку (а.с.29).

Так, судом установлено, що договір банківського вкладу (депозиту) «НВУ» № 854791/2014, відповідно до якого сума вкладу становила 180 000 гривень, укладено 13 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», тобто у період Постанови Правління НБУ від 03 жовтня 2014 року №531-БТ «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії проблемних», проте доводи апелянта що саме внаслідок його укладення збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб є голослівними та не підтверджені належними доказами.

Більше того, крім прямих заборон за банком залишено право здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсягах та за відсотковими ставками не вищими, ніж досягнуті на дату прийняття цієї постанови (а.с. 22, т. 1).

Згідно п. 1.5 договору банківського вкладу «НВУ» №854791/2014 (в національній валюті) від 13 жовтня 2014 року (а. с. 13), депозитний вклад розміщений вкладником ОСОБА_3 під 21,9% річних, що є меншою ставкою, ніж ставки зазначені у вищезазначеній постанові Правління НБУ №531/БТ від 03 жовтня 2014 року (залучення коштів фізичних осіб у вересні 2014 року здійснювалося за відсотковими ставками, вищими, ніж по банківській системі, а саме 26,2% річних за середньозваженої по банківській системі 19,2% річних).

Згідно зі статтями 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Оскільки доказів на підтвердження зловмисної домовленості сторін при укладенні спірного договору банківського вкладу «НВУ» №854791/2014 (в національній валюті) від 13 жовтня 2014 року матеріали справи не містять, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимоги про визнання вказаного правочину недійсним.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином у розумінні статей 202, 204, 626 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є банківською операцією, тому не може визнаватися недійсним.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року (справа №755/7502/16-ц).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вважав, що позивач не підтвердив ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, і не надав суду жодного доказу недійсності спірного правочину, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення немає.

Керуючисьст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 березня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта