РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/663/17

Провадження № 2/293/36/2019

02 грудня 2019 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бруховського Є.Б.

секретаря судового засідання Давиденко Л.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Черняхові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 . За життя її баба ОСОБА_5 уклала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності частину будинку АДРЕСА_1 заповіла їй ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) . Заповіт посвідчений Черняхівською державною нотаріальною конторою 18 лютого 2009 року за реєстровим номером 552, не змінений та не скасований. Після смерті баби, в передбачений законом шестимісячний термін, вона звернулась з письмовою заявою до Черняхівської державної нотаріальної контори та просила видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто вона прийняла спадщину. З цього приводу у Черняхівській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №169/2009. Постановою від 16 травня 2017 року державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначену відмову нотаріус мотивував тим, що у Черняхівській державній нотаріальній конторі заведено ще одну спадкову справу після смерті ОСОБА_8 , чоловіка її покійної баби, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та заповів все своє майно ОСОБА_9 , тобто відповідачу. Враховуючи, що право власності на весь спірний будинок зареєстровано саме на покійного ОСОБА_8 , видати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом неможливо. За таких обставин, для захисту своїх спадкових прав вона звернулась до суду.

Вважає, що суд може визнати її право власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом з огляду на наступне:відповідно до свідоцтва про одруження, її покійна баба та ОСОБА_8 одружились 14.01.1959 року, до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 19.01.1994 p., право особистої власності на будинок АДРЕСА_1 , в цілому зареєстровано за ОСОБА_8 за реєстровим номером 2030 від 31.01.1994 року. Таким чином, будинок було набуто її покійною бабою та її покійним чоловіком під час перебування у шлюбі, тобто він, відповідно до ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР (в редакції 1969 року, чинній на день виникнення правовідносин), є їх спільною сумісною власністю та їх частки є рівними,а тому її покійній бабі ОСОБА_5 належала на праві власності 1/2 частина вищевказаного будинку та, відповідно до ст. ст. 1233-1234 ЦК України вона мала право заповісти її позивачу.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з викладених у ньому підстав, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали. Представник відповідача в судовому засіданні на обґрунтування заперечень його довірителя, який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 , зазначив, що думка позивача про те, що в 2009 році після смерті ОСОБА_5 вона повинна була успадкувати Ѕ частину спірного житлового будинку є передчасною, оскільки у спадкодавиці ОСОБА_5 крім спадкоємиці ОСОБА_1 є ще один спадкоємець - це її чоловік ОСОБА_8 , а тому позивач не може отримати у спадщину Ѕ частину будинку. ОСОБА_8 , як непрацездатний вдівець, спадкує, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до частини 1 статті 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Непрацездатними вважаються жінки та чоловіки, що досягли пенсійного віку; інваліди І ІІ,ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Крім того, згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки ОСОБА_8 постійно проживав разом із ОСОБА_5 і не заявляв про відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, подані заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Черняхів померла бабуся позивача ОСОБА_5 (а.с.5). Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 . За життя, 18.02.2009 року, ОСОБА_5 , уклала заповіт, яким на випадок своєї смерті, заповідала належну їй частку житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачу по справі (а.с.3). Прізвище « ОСОБА_1 » позивач отримала після реєстрації шлюбу (а.с.7). Заповіт не змінено та не скасовано.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, а тому, судом у відповідності із ст.82 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України , діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом, шляхом подачі заяви про її прийняття до нотаріальної контори.

Однак, у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні недієздатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Тобто обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_5 обов`язкову частку у майні спадкодавця мав її чоловік ОСОБА_8 , непрацездатний вдівець (на момент відкриття спадщини мав пенсійний вік, та отримував пенсію за віком (а.с.53), який є спадкоємцем незалежно від змісту заповіту та спадкує половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом.

ОСОБА_8 прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавав (а.с. 40).

Вказані обставини позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що чоловік спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за життя на час відкриття спадщини незалежно від змісту заповіту посвідченого на ім`я ОСОБА_1 , позивача по справі, як непрацездатний вдівець, мав право на обов'язкову частку у спадщині - половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом.

Як вбачається із матеріалів справи спірний житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с. 9,10,12). Однак факт належності 1/2 частки даного будинку одному із подружжя, а саме спадкодавцю ОСОБА_5 сторонами не оспорюється, та підтверджується матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності 1/2 часткою спірного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спірний будинок не є самовільною забудовою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Ѕ частка спірного будинку увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 в силу ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 обов`язкову частку у майні спадкодавця мав її чоловік ОСОБА_8 , непрацездатний вдівець, який прийняв спадщину, та незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала йому у разі спадкування за законом, вказані обставини належними та допустимими доказами позивачем не спростовано, а тому суд за встановлених обставин задовольняє позов ОСОБА_1 частково, та визнає за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

В решті позову відмовляє за безпідставністю вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.4,5, 12,13, 82, 206, 265,273,352,354,355 ЦПК України, ст. ст. 182, 328, 392,1241, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з належними до нього надвірними будівлями, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Черняхів Житомирської області.

В решті позову відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Головуючий- суддя: Копія: вірно Суддя:Є.Б. Бруховський