Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 521/3849/16-ц

провадження № 61-19790 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Сьома одеська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року у складі судді Сегеди О. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Журавльова О. Г., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Сьома одеська державна нотаріальна контора, про усунення від спадщини та визнання права на спадщину.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його брат ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Звернувшись як спадкоємець другої черги до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, він дізнався, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась спадкоємець першої черги - дружина померлого ОСОБА_5, про яку йому не було відомо. Відповідач з братом не проживала, за ним не доглядала, хоча він хворів і потребував піклування.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, визнати за ним, як спадкоємцем другої черги за законом, право на спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6

В порядку забезпечення позову ОСОБА_4 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року державному нотаріусу заборонено вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо оформлення і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовну заяву мотивувала тим, що вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус їй відмовив, у зв'язку з судовою забороною на оформлення спадщини.

Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частина спірного будинку належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі. ОСОБА_5 в установлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка має право на належне йому нерухоме майно. Позивач не надав доказів того, що відповідач умисно ухилялась від надання ОСОБА_6 допомоги, а останній перебував у безпорадному стані та потребував цієї допомоги саме від неї. За таких обставин відсутні законні підстави для усунення ОСОБА_5 від спадкування або зміни черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_6 Водночас позовні вимоги ОСОБА_5 як спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_6 є обгрунтованими.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована відсутністю правових підстав, передбачених частиною п'ятою статті 1224 ЦК України, для усунення відповідача від спадкування після смерті її чоловіка. Відповідач у передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому за нею як спадкоємцем першої черги слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно встановили розмір спадкової маси, помилково включивши до неї самочинно побудовані будівлі, а саме: літню кухню, сараї, убиральню, навіс та душ, право власності на які не мав спадкодавець, а тому таке право не могло перейти і до ОСОБА_5 як спадкоємиці ОСОБА_6

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 06 вересня 2017 року - призначено до розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 05 квітня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2007 року (а.с.143, т.1) та була зареєстрована в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» (а.с.188, т.1).

Як вбачається із вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, плану земельної ділянки та поетажного плану, житловий будинок з надвірними спорудами № АДРЕСА_1 складається з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 49,0 кв.м, в тому числі житловою площею 24,3 кв.м, надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 518 кв.м. На земельній ділянці також розташовані самовільно збудовані будівлі: літня кухня - Г, сарай - Д, убиральня - Е, сарай - Ж, навіс - З, літній душ - И.

На самовільно збудовані будівлі свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_6 не видавалось і їх вартість в оцінку спадкового майна не включена (а.с. 240-242, т.1)

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку з надвірними спорудами належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2007 року (а.с. 9, т. 1), яке також містить вказівку про те, що на самовільно збудовані будівлі вказане свідоцтво не видавалось.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину шляхом звернення 03 листопада 2015 року до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальової Л. І. від 04 серпня 2016 року ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, у зв'язку із ненаданням документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, зокрема свідоцтва про право на спадщину за законом та наявністю судової заборони на оформлення спадщини у зв'язку з позовом ОСОБА_4

ОСОБА_4 також у встановлений законом строк, а саме 30 грудня 2015 року, звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводів в частині вирішення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від спадщини касаційна скарга не містить, тому відповідно до положень частини 1 статті 400 ЦПК законність ухвалених у цій частині судових рішень колегією суддів не перевіряється.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судові рішення попередніх інстанцій відповідають.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.

Згідно зі статтею 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суди правильно виходили з того, що вона у передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому за нею як спадкоємцем першої черги слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2007 року та складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги про те, що за рішенням суду ОСОБА_5 успадкувала самочинно збудовані споруди не ґрунтуються на обставинах справи, оскільки за рішенням суду ОСОБА_5 успадкувала саме такий склад спадщини, на який мав право померлий відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27 лютого 2007 року, зокрема зведені не самочинно, а у встановленому законом порядку Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1.

При цьому самочинно збудовані споруди (літня кухня - Г, сарай - Д, убиральня - Е, сарай - Ж, навіс - З, літній душ - И), які споруджені окремо від спадкового будинку ще до 2007 року (а.с. 144-146, 240-242 т.1) та не є об'єктом права власності, до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 не входили (а.с. 15 т. 1) та не були успадковані його спадкоємицею ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги не спростовують правильні висновки судів про те, що ОСОБА_4 не має право на спадкування після смерті свого брата ОСОБА_6, враховуючи принцип черговості спадкування, передбачений статтею 1258 ЦК України, за яким пріоритетним правом спадкування наділена дружина померлого ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку та не є такою, що усунена від права на спадкування.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів з їх оцінкою.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта