Справа № 565/632/16-ц
Провадження № 2/565/19/19
У Х В А Л А
03 грудня 2019 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі: судді Горегляд О.І., здійснивши розгляд матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, -
ОСОБА_1 подала в суд позов до ОСОБА_2 , в якому просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; судові витрати стягнути з відповідача.
Відповідно до вимог, передбачених п.п.4, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України в редакції, чинній на момент пред`явлення вказаного позову, позовна заява повинна містити: ціну позову щодо вимог майнового характеру; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.
Згідно з п.6 ч.1 ст.80 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання ОСОБА_1 цієї позовної заяви, ціна позову визначається: у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
Статтею 60 ЦПК України в редакції, діючій станом на момент пред`явлення зазначеного позову, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 5 ст.119 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання в суд вказаного позову, визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
Проте ці вимоги процесуального закону ЦПК України в попередній редакції, які діяли на момент звернення ОСОБА_1 в суд із цим позовом, позивачкою не додержано.
Так, судом встановлено, що змістом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог і предметом спору в даному випадку є збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, які вже стягуються на підставі судового рішення. Такі позовні вимоги за їх суттю є вимогами майнового характеру, тому потребують визначенню ціни позову. Однак позовна заява ОСОБА_1 ціни позову не містить.
Частиною 1 ст.192 СК України, якою регулюється зміна розміру аліментів, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Системний аналіз наведених норм як процесуального, так і матеріального права вказує на те, що зміна матеріального стану сторін є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, проте позивачка зобов`язана зазначити в позовній заяві докази, які підтверджують таку обставину. Цих вимог закону позивачкою ОСОБА_1 не дотримано. Відомостей про наявність підстав для звільнення від доказування цих обставин позовна заява ОСОБА_1 не містить.
Окрім цього, судом встановлено, що до позовної заяви ОСОБА_1 не додано документу, що підтверджує сплату нею судового збору. Позивачкою не сплачено судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, передбаченою п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент пред`явлення в суд вказаного позову, за заявлені позовні вимоги майнового характеру збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду. У позовній заяві не зазначено відомостей, які б свідчили про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору. До позову не додано документів у підтвердження наявності у позивачки таких прав і пільг.
У даному випадку предметом позову ОСОБА_1 , заявленого до ОСОБА_2 , та предметом спору є збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, а не стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, що за своїм змістом і суттю є окремими самостійними позовними вимогами і різними предметами цивільних спорів сторін. Отже, за таких обставин, пільги щодо сплати судового збору, передбачені п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, діючій на момент звернення в суд із цим позовом, на цей випадок не поширювалися. Наведене також слідує із змін, внесених п.п.2 п.15 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03 липня 2018 року, якими п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» після слів «у справах про стягнення аліментів» доповнено словами «збільшення їх розміру». Вказана норма про звільнення від сплати судового збору набрала чинності значно пізніше дати пред`явлення цього позову, а саме: 28 серпня 2018 року.
Отже, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, не відповідає вимогам п.п.4, 6 ч.2 і ч.5 ст.119 ЦПК України в попередній редакції, які діяли на момент подання в суд вказаного позову.
За таких обставин, ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини, на підставі ч.1 ст.121 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент звернення в суд з таким позовом, залишено без руху із детальним зазначенням виявлених недоліків, способу їх усунення та надано позивачці п`ятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали суду для усунення цих недоліків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.
Матеріали справи свідчать, що копію ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини, надісланої двічі рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим місцем проживання позивачки ОСОБА_1 , вручено особі за довіреністю 04 листопада 2019 року і 14 листопада 2019 року (а.с.33, 36, 39, 43). Окрім цього, представник позивачки ОСОБА_6 на її заяву від 06 листопада 2019 року ознайомилась із матеріалами даної цивільної справи та отримала їх копії, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 19 листопада 2019 року та службовою запискою працівника апарату Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2019 року (а.с.34, 44). Проте у встановлений судом п`ятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали суду недоліки позовної заяви представником позивачки не усунуто.
Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Згідно з ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.
Отже, з наведених підстав позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, вважається неподаною та підлягає поверненню позивачці (її представнику).
При цьому суд роз`яснює, що згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
На підставі наведеного, керуючись ч.ч.3, 6, 7 ст.185, п.1 ч.1 і ч.2 ст.258, ч.1 ст.260, ч.2 ст.261, п.6 ч.1 ст.353, ч.ч.1, 2 ст.354, ч.1 ст.355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, визнати неподаною та повернути позивачці (її представнику).
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І.Горегляд