Справа № 643/816/18
Провадження № 2-др/643/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Арестової І.В., розглянувши заяву представника ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Проше Мобіліті», яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00грн. та поштові витрати повязані з вчиненням дій необхідних для підготовки справи до розгляду у сумі 176,20 грн.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце його проведення повідомлялись вчасно і належним чином.

Суд, ознайомившись із заявою, перевіривши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсними окремих пунктів договору.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 р. позовна заява ОСОБА_2 була залишена без розгляду на підставі письмової заяви позивача.

Частиною 3 ст. 257 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до розяснень, які міститься у абз.3 п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Аналіз вищезазначених норм дає підстав дійти до висновку, що відповідач має право заявляти вимоги про компенсацію витрат повязаних з розглядом справи у разі залишення позову без розгляду судом, при цьому витрати, повязані з розглядом справи мають бути понесені відповідачем саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є субєктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або вчинення позивачем інших необґрунтованих дій. Суд не вбачає дій позивача, які могли б бути розцінені судом як необґрунтовані.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно або предявив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Оскільки такі факти відповідачем не заявлені, а судом не встановлені, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 137, 142, 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ТОВ «Порше Мобіліті» про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.М. Горбунова