РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
Встановив:
02.08.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння за адресою: м. Харків, провул. Чернівецький, 4. Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що позивач добросовісно заволодів цим домоволодінням, проживає в ньому з дитинства і до цього часу, в ньому зареєстрований, повністю його утримує, відкрито та безперервно володіє і користується ним більше 10 років, а тому набув право власності на домоволодіння за набувальною давністю.
Ухвалою суду від 03.082018 р. відкрито загальне позовне провадження по даній справі та почато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
26.09.2018 р. представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів існування житлового будинку, стосовно якого заявлені позовні вимоги, а крім того представник відповідача посилається на відсутність проектно-кошторисної документації, декларації Інспекції ДАБК про початок виконання та закінчення будівельних робіт стосовно спірного будинку.
10.10.2018 р. представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено про безпідставність заперечень відповідача у звязку з тим, що спірний будинок був збудований у 1928 року, житлова прибудова до нього збудована у 1985 році, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 р. № 449 до спірного будинку не застосовуюся вимоги законодавства щодо прийняття його в експлуатацію.
З урахуванням заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 08.02.2019 р. позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок літера «А-1» з прибудовами А1-1, а, а2, а4 та з господарськими будівлями літери «Б», «б», «В», «Д», «Е», «З», «Г», «Ж», «И», що розташовані за адресою: м. Харків, провул. Чернівецький, 4.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в надані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судове засідання представник позивача не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, але судові витрати залишити на позивачеві та з відповідача не стягувати, не заперечувала проти розгляду справи у відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що є розписка про отримання судової повістки, причин неявки не повідомив.
Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: м. Харків, провул. Чернівецький, 4, складається з: житлового будинку літера «А-1» 1928 року побудови з житловою прибудовою «А1-1» 1985 року побудови, прибудовою літера «а» 1960 року побудови, ганку літера «а2» 1960 року побудови, тамбуру літера «а4» 1985 року побудови та з господарських споруд: літньої кухні літера «Б» 1968 року побудови з прибудовою літера «б» 1975 року побудови, сараю літера «В» 1968 року побудови, сараю літера «Д» 1960 року побудови, сараю літера «Е» 1960 року побудови, льоху літера «Г» 1968 року побудови, вбиральні літера «Ж» 1960 року побудови, вбиральні літера «И» 1980 року побудови, навісу літера «К», огорож № 4, 6, хвіртки № 5, 7, ворота № 8 1990-1991 року побудови, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 14.11.2018 р. на замовлення позивача ОСОБА_1 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».
Технічним паспортом на це домоволодіння, виготовленим 21.05.1988 р. Харківським міським бюро технічної інвентаризації також підтверджується, що користувачем домоволодіння є ОСОБА_2, а до складу домоволодіння входять: житловий будинок літера «А-1» 1928 року побудови з житловою прибудовою «А1-1» 1985 року побудови, прибудовою - сіні літера «а», «а3» 1960 року побудови, ганків літери «а1», «а2» 1960 року побудови, тамбуру літера «а4» 1985 року побудови та з господарських споруд: літньої кухні літера «Б» з прибудовою сіні літера «б», сараїв літери «В», «Д», «Е», «З», льоху літера «Г», вбиральні літера «Ж», вбиральні літера «И», а також огорожі та хвіртки.
Отже, судом встановлено, що спірне домоволодіння у складі, зазначеному у технічному паспорті від 14.11.2018 р., було побудоване ще до 05.08.1992 року.
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 124553417 від 20.05.2017 р. підтверджується, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні, тобто право власності на цей будинок ні за ким не зареєстроване. Відповіддю КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 3907104.11 від 28.03.18 р. на запит адвоката також підтверджується, що в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою: м. Харків, провул. Чернівецький, 4, відомості про реєстрацію права власності відсутні, а з замовленням про виготовлення технічного паспорту станом на 28.03.2018 р. ніхто крім ОСОБА_2 не звертався.
Судом також встановлено, що 23.03.1954 р. в будинку № 4 по провул. Чернівецькому в м. Харкові був прописаний позивач ОСОБА_1, 21.12.1956 р. він був виписаний у звязку з призивом до армії, а з 16.12.1959 р. знову прописаний постійно після демобілізації з армії, що підтверджується наданою позивачем «Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом також встановлено, що в спірному домоволодінні крім позивача постійно проживали та були зареєстровані члени його родини: з 06.01.1950 р. мати позивача - ОСОБА_2, яка померла 11.05.1997 р.; дружина позивача - ОСОБА_2 (до шлюбу Клименко) ОСОБА_4, яка була зареєстрована в будинку з 14.07.1960 р. та знята з 07.02.2011 р. з реєстрації у звязку із смертю; донька позивача - ОСОБА_5, яка була зареєстрована з 29.01.1982 р. та померла 29.12.2017 р., син позивача - ОСОБА_6, який був зареєстрований в будинку з 10.11.1989 р. та помер 03.11.2017 р., що підтверджується відповідними записами у наданій позивачем «Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідними свідоцтвами про смерть.
Крім того, судом встановлено, що між позивачем та ВАТ по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» укладено договір № НОМЕР_1 від 03.05.2006 р. про надання послуг з газопостачання до спірного будинку, відповідно до якого позивач оплачує рахунки за постачання газу до будинку № 4 по провул. Чернівецькому в м. Харкові за особовим рахунком № НОМЕР_2, відкритим на імя ОСОБА_1, що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками на оплату та квитанціями про оплату цих рахунків. Наданими позивачем рахунками та квитанціями також підтверджується, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з холодного водопостачання до будинку 4 по провул. Чернівецькому в м. Харкові, споживачем послуг з електропостачання, а також споживачем послуг з вивезення сміття з цього ж будинку, які надає ОСОБА_1, як споживачу цих послуг, ТОВ «Харків Екоресурс».
Наданими позивачем ОСОБА_7 повідомленнями - рішеннями, виданими ДПІ у Київському районі м. Харкова, підтверджується, що у період 2007-2011 р.р. податок на земельну ділянку за адресою : м. Харків, провул. Чернівецький, 4, нараховувався ОСОБА_2 матері позивача, а у період 2015-2017 р. р. доньці позивача - ОСОБА_5, яка померла 29.12.2017 р. Квитанціями підтверджується здійснення оплати земельного податку в розмірах, встановлених в податкових повідомленнях-рішеннях.
Наданими позивачем фотографіями підтверджується, що спірний житловий будинок, який був збудований у 1928 році, тобто 90 років тому, знаходиться у житловому стані, що свідчить про здійснення ремонту та вжиття заходів до його збереження і утримання у належному стані.
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 вселився до спірного домоволодіння у порядку, передбаченому діючим на час вселення законодавством, заволодів домоволодінням добросовісно, володіє та користується будинком більше десяти років відкрито, безперервно та очевидно для всіх інших осіб, ставиться до цього майна як до власного, експлуатує його та вживає необхідні заходи для його утримання в належному стані, на час розгляду справи інші, крім позивач, особи в спірному будинку не зареєстровані та не проживають.
Відповідно до ст. ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.
Статтею ст. 344 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Згідно з частиною 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
За викладених обставин суд дійшов висновку про набуття позивачем права власності на домоволодіння по провул. Чернівецькому, 4 в м. Харкові за набувальною давністю.
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про необхідність надання позивачем проектно-кошторисної документації та Декларації Інспекції ДАБК про початок виконання та закінчення будівельних робіт стосовно спірного будинку у звязку з наступним.
Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: м. Харків, провул. Чернівецький, 4 в м. Харкові було збудоване до 05 серпня 1992 року. Діючим на той час законодавством не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.
Питання щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було вирішено шляхом затвердження Порядку та умов прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року № 449.
У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію житлових будинків не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року.
За таких обставин, недоречними є посилання представника відповідача на необхідність отримання дозвільної документації, проектно-кошторисної документації та декларації Інспекції Державної архітектурно-будівельної комісії про початок виконання та закінчення будівельних робіт, а також посилання на ст. 376 ЦК України, оскільки спірний будинок не є самочинним будівництвом в розумінні цієї статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті на їх належність, допустимість, достовірність, достатність, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.11, 344 ЦК України, ст.13, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, 61054 м.Харків пров. Чернівецький б.4)

Відповідач: Територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради (61003 м.Харків м-н Конституції б.7)

Повне судове рішення складено 25.03.2019 р.

Суддя В.Є. Чередник