ПОВТОРНЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - позивач
ОСОБА_1 - відповідач 1
ОСОБА_2 - відповідач 2
ОСОБА_3 - відповідач 3
Вимоги позивача: стягнення грошових коштів,
Брага Н .В. - представник позивача
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і не заперечував проти повторного заочного розгляду справи.
Відповідач 1 і відповідач 3 у судове засідання не з`явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи їхні представники повідомлялись під розписку.
Відповідач 2 у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, як за місцем своєї реєстрації, так і за адресою вказаною в позові, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями.
З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідачів.
Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Між позивачем і відповідачем 2, укладено договір поруки від 12.07.2007 року, за умовами якого відповідач 2 зобов`язався нести солідарну з відповідачем 1 відповідальність у разі невиконання кредитних зобов`язань.
Між позивачем і відповідачем 3, укладено договір поруки від 12.07.2007 року, за умовами якого відповідач 3 зобов`язався нести солідарну з відповідачем 1 відповідальність у разі невиконання кредитних зобов`язань.
Відповідач 1 не виконав належним чином взяті на себе перед банком зобов`язання, щодо погашення кредиту і процентів за кредитним договором.
Відповідно до умов кредитного договору, позивач має право за порушення умов договору, щодо своєчасного повернення кредиту і процентів, стягнути загальну заборгованість по кредиту, процентам, пені і комісії.
Саме станом на 08.07.2016 року, позивач просить стягнути з відповідачів зазначену заборгованість.
При цьому, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, зазначена сума заборгованості визначалась з урахуванням коштів отриманих від реалізації заставленого автомобіля.
Згідно зі ст. ст. 514, 541, 553, 554, 625, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення: кредиту, процентів і пені суд вважає обґрунтованими.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
У кредитному договорі не вказано конкретно за які послуги має бути сплачена комісія.
Тому, позовні вимоги про стягнення комісії суд вважає необґрунтованими.
Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог позивача про стягнення кредиту, процентів і пені, відповідачі суду не надали і судом таких доказів не здобуто.
За таких обставин, позов задовольняється частково.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню, визначається пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
СУДДЯ: