Номер провадження 2/754/6846/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Київської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4 . Після смерті тітки відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є вона та рідна тітка померлої ОСОБА_3 . При цьому остання відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки. У встановлений законом строк позивачка звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність документів, що підтверджують факт родинних стосунків між позивачкою та померлою. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 4 кв.м., жилою площею 29, 4 кв.м., у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 .

02.09.2019 року до суду надійшов Відзив на позов представника відповідача. Відповідно до викладеного у Відзиві представник просить при постановленні судового рішення врахувати вимоги діючого законодавства, що регулюють дані правовідносини, прийняти законне рішення, а також проводити розгляд справи у відсутності представника.

06.09.2019 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, в яких представник просить при постановленні судового рішення врахувати вимоги діючого законодавства та проводити розгляд справи в його відсутність.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2019 року витребувано докази у справі.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи.

Третя особа - ОСОБА_3 - у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та матеріалами спадкової справи.

Спадкоємцями за законом є позивачка ОСОБА_1 , яка двоюрідна сестра померлої, та рідна тітка ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.

В установлений законом строк позивачка ОСОБА_1 звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа.

У подальшому постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 16.07.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці ОСОБА_1 було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 .

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказує про те, що померла ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою, але у повному обсязі документи, що підтверджують даний факт, відсутні, у зв`язку з чим вона і звернулася до суду з даним позовом.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані - ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_3 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження.

Мати позивачки (третя особа у справі) ОСОБА_3 до одруження ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками вказані - ОСОБА_7 (батько) та ОСОБА_8 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження.

Батьками померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідно до свідоцтва про освіту від 09.07.1946 року ОСОБА_10 , яка народилася у 1929 році, навчалася у Ротмістрівській неповній середній школі с. Ротмістрівка Ротмістрівського району Київської області, закінчила повний курс цієї школи.

Як вбачається з атестату зрілості від 26.06.1957 року, ОСОБА_11 , яка народилася у 1938 році, навчалася у Ротмістрівській середній школі с. Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області, закінчила повний курс цієї школи.

Відповідно до листа Ротмірівської сільської ради Смілянського району Черкаської області ОСОБА_10 , 1929 року народження, та ОСОБА_11 , 1938 року народження, проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

У 1956 році с. Ротмістрівка увійшло до Смілянського району Черкаської області.

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 працювали на одному підприємстві у м. Києві - заводі ім. Артема.

Так, у картці працівника на ім`я ОСОБА_10 зазначено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Ротмістрівка Ротмістрівського району Київської області.

Відповідно до листа Державного архіву Черкаської області запис акту про народження ОСОБА_10 по с. Ротмістрівка за 1929 рік не виявлено.

Згідно із листом Головного територіального управління юстиції у Черкаській області актового запису про народження на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по селу Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області не виявлено.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили той факт, що позивачка ОСОБА_1 та померла ОСОБА_4 є двоюрідними сестрами.

Таким чином, той факт, що позивачка ОСОБА_1 та померла ОСОБА_4 є двоюрідними сестрами, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був доведений належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного вище суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру, то судом встановлено наступне.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Статтею 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , звернулася позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_3 , яка у подальшому подала заяву про відмову від спадщини на користь своєї дочки.

Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 16.07.2019 року у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено з підстав недоведеності родинних стосунків з померлою.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, померлій ОСОБА_4 на момент смерті належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивачка є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_4 , даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, позивачка в установлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців судом не встановлено, належність спадкового майна померлій також підтверджено, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 328, 1265, 1268, 1269 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 4 кв.м., жилою площею 29, 4 кв.м., у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач - Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул.. Хрещатик, 36.

Третя особа - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, адреса: м. Київ, пров. Музейний, 2-д.

Повний текст рішення виготовлений 29 листопада 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська