Справа № 747/816/18
Провадження № 2/747/39/19
РІШЕННЯ

іменем України

18.03.2019 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Талалаївської РДА в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа - Талалаївська селищна рада, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування Талалаївської РДА звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не працює, веде аморальний спосіб життя, вихованням і доглядом сина не займається, зловживає спиртними напоями, з 2015 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у службі у справах дітей Талалаївської РДА як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. У сім'ї збираються сумнівні компанії, з якими відповідач а її співмешканець розпивають спиртні напої, на зауваження не реагує, продуктами харчування забезпечені в недостатній кількості, консервації немає, дрова на зиму не були заготовлені. Будинок, у якому проживає родина, потребує ремонту, санітарний стан приміщення незадовільний. Сім'я ОСОБА_2 має у користуванні земельну ділянку площею 0,2 га, яка належним чином не обробляється. Крім цього, відповідач протягом 2017-2018 років чотири рази в судовому порядку притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, безвідповідально та байдуже ставиться до свого сина, незважаючи на те, що була офіційно попереджена про можливість порушення питання про позбавлення батьківських прав щодо сина при умові недотримання законодавства щодо її виховання. 24 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Талалаївської селищної ради було прийняте рішення № 93 «Про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3.». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини РДА винесено рішення від 09.11.2018 року про доцільність позбавленням ОСОБА_2 батьківських прав.

Тому позивач - орган опіки і піклування Талалаївської РДА - просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3, та стягнути з неї аліменти відповідно до чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала і просила задовольнити, поскільки відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, часто в будинку бувають сумнівні компанії, які вживають алкогольні напої, а дитина в цей ходить по селу без нагляду. Відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків неодноразово, з нею проїдились профілактичні бесіди, попереджувалась, що її можуть позбавити батьківських прав, але позитивного результату це не дало. Також відповідача відвідували вдома, і там видно, що умов для належного проживання дитини в будинку не створено, завжди безлад, не прибрано, був випадок, що в будинку була залишена включена електроплитко, тобто існує реальна загроза життю дитини.

Представник третьої особи - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги підтримують. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, вона проти того, щоб її позбавляли батьківських прав, так як вона достатньо часу приділяє дитині, створила по мірі можливості умови для його навчання та проживання.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, до актового запису про народження ОСОБА_3 внесено відомості про батька ОСОБА_4 (а.с. 6). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2, проведеного посадовими особами районних служб, від 27.03.2018 року сім'я проживає у будинку, який складається з однієї житлової кімнати, кухні та коридору. Інтер'єр кімнат бідний, приміщення потребує ремонту, будинок необхідно побілити як ззовні, так і зсередини, помити та пофарбувати вікна, двері, підлогу. Меблів у кімнаті обмаль, і ті старенькі. З надвірних будівель є сарай та погріб, прибудинкова територія потребує прибирання. На момент обстеження вдома була тільки ОСОБА_2, на питання чому в приміщенні такий безлад, відповіла, що вона хворіє, і як тільки видужає, буде наводити лад в господарстві. Мати дитини та її співмешканець схильні до вживання алкоголю, мало приділяють уваги навчанню та вихованню сина. У родині часто бувають сварки після розпиття спиртних напоїв (а.с.21). Згідно акту про відвідування сім'ї ОСОБА_2 від 28.08.2018 року, проведеного посадовими особами Центру соціальних служб, на момент відвідання сім'ї батьки були вдома, від них відчувався запах алкоголю, поводились агресивно. ОСОБА_5, з і слів матері, поїхав кататися на велосипеді. Умови проживання незадовільні - в кімнатах безлад, речі розкидані, на підлозі багато сміття, брудна постільна білизна. З продуктів харчування в наявності є макарони, обмаль олії. До школи дитина підготовлена частково (а.с.15). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 17.09.2018 року, проведеного посадовими особами Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради, ОСОБА_2 проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 в будинку без реєстрації. В будинку розпочато часткове прибирання, кімната захламлена непотрібними речами, які знаходяться попід стінами та ліжками. З меблів є два ліжка, старе крісло, шафу, столи, холодильник, телевізор, відведений куточок для виконання дитиною домашнього завдання та зберігання шкільних книг, придбано письмовий стіл та стілець. ОСОБА_5 має переважно вживаний одяг, окремого ліжка у дитини немає. Продуктів харчування обмаль, з овочів на зиму заготовлена тільки дрібна картопля, інших овочів немає, консервації та запасу дров також немає. Їжа готується у літній період на електроплиті, взимку на грубці. ОСОБА_3 перебував при Поноровській сільській раді на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. З домашньої худоби утримуються качки, сім'я ОСОБА_2 має в користуванні 0,2 га городу, який належним чином не обробляється, сама вона не працює, джерелом існування є підробітки у населення (а.с.9). Згідно довідки-характеристики на ОСОБА_2, виданої Понорівським старостинським округом 17.09.2018 року, вона проживає разом із співмешканцем та сином в будинку без реєстрації. Тривалий час ніде не працює, зловживає спритними напоями, у стані алкогольного сп'яніння нав'язлива, агресивна, характер неврівноважений, на зауваження не реагує, не охайна, не хазяйновита. Має звичку збирати в будинку сторонніх людей, з якими розпивають спиртні напої. (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 93 від 24.10.2018 року вирішено підняти клопотання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 (а.с.10). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Талалаївської РДА від 09.11.2018 року було вирішено вважати за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 (а.с.11). Відносно ОСОБА_2 неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків, які розглядались судом. Постановою Талалаївського районного суду від 21.04.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягення у вигляді штрафу 17 грн. (а.с.19-19зв.). Постановою Талалаївського районного суду від 12.10.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягення у вигляді штрафу 34 грн. (а.с.20-20зв.) Постановою Талалаївського районного суду від 17.09.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягення у вигляді попередження. (а.с.18-18зв.).

Вже під час перебування даної справи в провадженні суду - 06 березня 2019 року- посадовими особами Понорівського старостинського округу було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2, під час якого було виявлено, що в будинку не прибиралося тривалий час, підлога не заметена, скрізь розкидані речі. Дитини вдома не було, його забрала до себе ОСОБА_7, двоюрідна сестра. ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчили характерний запах, нечітка мова та нецензурна лайка (а.с.46).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він 3 роки працює в.о. старости Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради. За цей період близько 50 разів відвідував сім'ю ОСОБА_2, більшість разів вона разом із співмешканцем були в стані алкогольного сп'яніння. Город тільки садиться, не обробляється та не вибирається урожай, в будинку часто збираються сумнівні компанії, які розпивають спиртне по 2 -3 доби. ОСОБА_5 більшість часу перебуває без нагляду, в школу йде, коли проснеться, не доглянутий. З самою ОСОБА_2 проводились профілактичні бесіди, на які вона не реагує, нещодавно продала земельний пай за значні кошти, більшість яких пропили разом із співмешканцем. 9 березня 2019 року їм стало відомо, що в будинку ОСОБА_2 знову зібралась компанія, випивали, ОСОБА_3 забрала до себе його тітка, тобто дитина на даний час знаходиться в небезпеці, необхідно щось вирішувати.

Крім того, у відповідності до положень ст. 171 СК України, яка передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї, та що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном, в судовому засіданні було допитано дитину відповідачки - сина ОСОБА_5. Вказана стаття СК України не передбачає вікової межі для обов'язку суду вислухати дитину при вирішенні спору щодо її виховання, місця проживання, навпаки вона зумовлена ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якої Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 висловив бажання залишитися проживати з мамою, вона за ним добре доглядає, у них є город і вони тримають господарство.

Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням дитини не займається, хоча має можливість це зробити, вона працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не має, але, проживаючи в сільській місцевості, земельну ділянку не обробляє, хоча ніяких перешкод для цього не має, крім власного небажання це робити.

Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суду надано право у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач приділяє недостатньо уваги своїй дитині, збирає в будинку сумнівні компанії, на зауваження не реагує, висновків для себе не робить, але по мірі можливості намагається створити умови для проживання дитини. Крім того, відповідач запевнила суд, що прикладе максимум зусиль для виправлення в подальшому своєї поведінки і ставлення до дитини і просила суд не позбавляти їх батьківських прав. Крім того, її син в судовому засіданні також виявив бажання проживати надалі з мамою

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Сімейним законодавством України, зокрема ч.1 ст. 170 СК передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дитини на даний час, на думку суду, не буде відповідати інтересам дитини, так як мати в судовому засіданні запевнила суд, що перегляне свою поведінку і змінить своє ставлення до виховання та утримання дитини, в той час як і залишення дитини відповідачці може негативно вплинути на його подальший розвиток та здоров'я. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і про відібрання дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав. Саме це на даний час буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Розглядаючи вимогу про стягення аліментів з відповідачки, суд виходить з наступного.

Одним з принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, передбачений ст. 13 ЦПК України, і який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Згідно позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти, не зазначаючи його розміру, не було уточнено розмір аліментів і під час судового розгляду справи. Поскільки суд позбавлений можливості самостійно визначати розмір аліментів згідно принципу диспозитивності, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Поскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позовна заява подана 11.12.2018 року, тому застосовуються ставки судового збору, які діяли у 2018 році.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 164, 165, 180 -184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 76-81, 133, 141, 247, 265, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки і піклування Талалаївської РДА в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа - Талалаївська селищна рада, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягення аліментів - задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Ведмедівка Джанкойського району Кримської області, без позбавлення батьківських прав неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та передати його органу опіки і піклування Талалаївської районної державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 березня 2019 року.

Суддя Л.В.Тіщенко