Справа № 454/1665/19 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2672/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 454/1665/19

Провадження № 22-ц/811/2672/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 04 липня 2019 року у складі судді Фарина Л.Ю.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі Львівської дирекції «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ПрАТ СК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в особі Львівської дирекції "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу такою, незаконною та необґрунтованою, такою що прийнята з порушенням норм процесуального права. Вказує, що метою накладення арешту є забезпечення неможливості переоформити ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб на третю особу, для того аби в майбутньому , у випадку ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду про задоволення позовних вимог під час примусового виконання рішення суду було за рахунок чого виконати це рішення.

Вважає, що немає ніякого значення для вирішення цієї заяви те, що він має право пред`явити під час кримінального провадження цивільний позов та подати заяву про забезпечення позову.

Просить ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 04 липня 2019 року скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі Львівської дирекції «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Окрім того, ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ПФ 01 Фермер д.н.з. НОМЕР_3 , які на праві власності належать ОСОБА_1 ..

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду відповідачкою. Вказує на те, що внаслідок ДТП 26.10.2015р. було пошкоджено його автомобіль з вини ОСОБА_1 , проте вже майже 4 роки завдана шкода не відшкодована. Остання ухиляється від залагодження конфліктної ситуації а тому існує загроза невиконання можливого рішення суду. Враховуючи розмір заподіяної шкоди виникає необхідність у накладені арешту в порядку забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції прийшов до висновку, що

наявність самого по собі позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони користуватись або розпоряджатись ним законному власнику. Обставина про те, що відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову. Окрім того, у суду виник сумнів про доцільність застосування такого, адже будучи особою, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, що було б доречним, та заявляти заходи забезпечення позову. Вимоги позивача про забезпечення позову, на думку суду є необґрунтованими та неспівмірними щодо заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що є всі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяв про вжиття заходів до забезпечення позову, суд повинен зокрема та в основному оцінити можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому.

Такої правової оцінки фактичних обставин справи, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, як видно із фактичних обставин справи, між сторонами дійсно виник спір.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 має право під час кримінального провадження, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого та заявляти заходи забезпечення позову є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, як вбачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 , потерпілим по кримінальному провадженню є ОСОБА_3 а не ОСОБА_2 .

Колегія суддів відзначає, що у випадку задоволення позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, накладення арешту буде сприяти ефективному захисту порушених прав, за захистом яких звернувся до суду позивач.

Разом з тим, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

На думку колегії суддів, вжиті судом заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, за встановлених судом обставин, цілком досягають цілей, які ставляться для такого процесуального механізму, як забезпечення позову.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту не завдає шкоди сторонам, оскільки накладення арешту на нерухоме майно тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна. Проте це майно залишається у повному віданні та користуванні власника, та у разі відмови у позові види забезпечення позову скасовуються. У разі ж задоволення позову при повному виконанні рішення суду такі заходи забезпечення позову також скасовуються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 2 цієї статті порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову. Тому, оскаржувану ухвалу суду належить скасувати, а заяву позивача задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 04 липня 2019 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ПрАТ СК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в особі Львівської дирекції "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ПФ 01 Фермер д.н.з. НОМЕР_3 ) які на праві власності належать ОСОБА_1

Стягувач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 .

Боржник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , НОМЕР_5 .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її винесення 19.11.2019р. та підлягає негайному виконанню з 19.11.2019р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді