Справа № 570/542/19
Номер провадження 2/570/693/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що постійно не проживав за місцем реєстрації, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 07.03.2007 померла її мама - ОСОБА_5, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Позивачка є спадкоємицею першої черги.Однак, при зверненні до нотаріуса їй було повідомлено про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_5, який на час смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але там фактично не проживав. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 фактично не проживав на час смерті зі спадкодавицею, позивачка звернулась до суду та просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що постійно не проживав по вул. Центральна, що в селі Голишів Рівненського району Рівненської області, зокрема з 1997 року, в тому числі й станом на 07.03.2007 року.

Позивачка, згідно поданої заяви, позов підтримала та просить справу розглядати без її участі.

Представник позивачки позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище.

Відповідач не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.03.2007 померла мама позивачки - ОСОБА_5, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Позивачка є спадкоємицею першої черги.

Позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових справ.

Однак, нотаріусом їй було повідомлено про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_5, який на час смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. А тому, як пояснила нотаріус, відповідач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки наявна його реєстрація за місцем проживання спадкодавця.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 за адресою: вул. Центральна, 135, с. Голишів Рівненського району Рівненської області, фактично не проживав з 1997 року, в тому числі й станом на 07.03.2007 року.

Даний факт було підтверджено і показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Як зазначив ОСОБА_8 ОСОБА_4 з 1997 року та станом на час смерті спадкодавця проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.1 ст. 1269кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

На даний час склалася ситуація, за якої без встановлення факту постійного не проживання відповідача за адресою проживання спадкодавця на час відкриття спадщини позивачка не може реалізувати свої спадкові права у повному обсязі.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює в тому числі й правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації за місцем проживання, чи постановлення на реєстраційний облік. Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи. Частина 2 статті 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, наявність реєстрації відповідача за адресою: вул. Центральна, 135, с. Голишів Рівненського району Рівненської областіне свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5

Зважаючи на наведені обставини позивачка змушена звертатися з позовом до суду з метою встановлення факту про те, що ОСОБА_4 не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, оскільки в іншому порядку вона не зможе реалізувати спадкові права.

Суд зазначає, що позивачка надала належні доводи на підтвердження того факту, що ОСОБА_4 не проживав зі спадкодавцем на час її смерті. Даний факт був підтверджений і показаннями свідків.

Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Прийняття судом рішення про визнання відповідача таким, що постійно не проживав в будинку за адресою: вул. Центральна, 135, с. Голишів Рівненського району Рівненської областіз 1997 року (що також охоплює період 07.03.2007 року) не порушуватиме права відповідача.

Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачкою вимог. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї ж.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що постійно не проживав за місцем реєстрації - задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) постійно не проживав з спадкодавицею ОСОБА_5у будинку за адресою: вул. Центральна, 135, с. Голишів Рівненського району Рівненської області, починаючи з 1997 року, в тому числі й станом на 07.03.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, мешканка вул. Л.Українки, 39, с. Голишів Рівненського району Рівненської області)

Відповідач: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: вул. Тиха, 28, с. Старожуків Рівненського району Рівненської області)

Суддя Красовський О.О.