Справа №333/4366/19
Провадження №2/333/2087/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

представника позивача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_2 зазначив, що 26.12.2001 року він уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_2 , даний договір зареєстрований Товарною Біржею «Торг-Інвест» у відповідності з діючим на той час законодавством. На теперішній час виникла необхідність у розпорядженні даним майном, проте зазначений правочин нотаріально не посвідчений, що унеможливлює реєстрацію права власності в Департаменті реєстраційних послуг. Відповідно до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» на теперішній час договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі, не є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно. Товарна біржа «Торг-Інвест», як юридична особа припинила свою діяльність 15.03.2012 року. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири та визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2019 року первісного відповідача ОСОБА_3 , у зв`язку зі смертю останнього було замінено на належного відповідача - територіальну громаду в особі Запорізької міської ради.

19.11.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не надано до суду доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 є предметом договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року і станом на той час (2001 рік) відносилась до товарів, допущених до обігу на товарній біржі, а сторони цього договору дійсно були членами Запорізької Товарної Біржи «Торг-Інвест». Вважають, що доводи позивача, що правочин відповідав діючому на той час законодавству є хибним, а посиланням на ст. 128 УК УРСР є некоректними. Оскільки, предметом договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року було нерухоме майно, такий договір мав бути нотаріально посвідченим та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, проте цього зроблено не було. Просять у позові відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, суду пояснила, що 26.12.2001 року ОСОБА_2 було набуто у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу посвідчений на товарній біржі. Відтепер існує необхідність реалізації даного майна, проте зазначений правочин нотаріально не посвідчений, що унеможливлює реєстрацію права власності в Департаменті реєстраційних послуг.

Представник територіальної громади в особі Запорізької міської ради до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі довідки виданої ЖСК № 12 «Машинобудівник» з 27.11.1998 року, був ОСОБА_3 , що підтверджується копією технічного паспорта на квартиру (а.с.9-11).

26.12.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований Запорізькою Товарною Біржою «Торг-Інвест» за реєстраційним №Н-2787, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8). Оригінал вказаного договору було досліджено судом під час судового розгляду.

За умовами вказаного договору - продавець продав, а покупець придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 28 кв.м, житловою площею 14,80 кв.м. Балансова ціна квартири становила 13 995 гривень, які продавець отримав повністю до підписання вказаного договору.

Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння і користування ОСОБА_2 , квартиру, тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу.

Укладений договір сторонами нотаріально не посвідчувався, факт вчинення правочину посвідчено Президентом Запорізької Товарної біржі «Торг-Інвест» та зареєстровано в журналі реєстрації за номером № Н-2787.

15.03.2012 року, Запорізька Товарна Біржа «Торг-Інвест» припинила свою діяльність (номер запису 3021953) (а.с. 12-14).

Згідно актового запису про смерть № 1401, ОСОБА_3 помер (а.с.56).

Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно з ст. 47 Цивільного кодексу Української PCP, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, договір не містить умов, які б суперечили закону, а отже є вчиненим у встановленому законом порядку і відповідно дійсним.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_2 щодо визнання правочину дійсним, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода; відбулося повне виконання договору та вищевказана квартира передана позивачу; за договором купівлі-продажу до ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру. З моменту укладення договору та по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу квартири. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину договору купівлі-продажу квартири дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та у позивача відсутній інший шлях захистити свої права. Суд не має сумніву у достовірності документів, наданих позивачем, як доказів.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 11, 15, 215, 328, 334, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 26.12.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест».

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.12.2019 року.

Суддя: Р.С. Холод