Справа № 524/1958/19
Провадження № 6/524/144/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області подання державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В

21 березня 2019 року до суду надійшло подання державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

У поданні вказувалося, що у цьому відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 58099002 з примусового виконання постанови Полтавської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил за № 0377/80600/18 від 28 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави борг в розмірі 8500 грн.

Суд, вивчивши матеріали подання, встановив наступне.

Відповідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом достовірно встановлено, що в Автозаводському ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 58099002 з примусового виконання постанови в справі про порушення митних правил за № 0377/80600/18 ухваленої 28 листопада 2018 року Полтавською митницею Державної фіскальної служби України про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави борг в розмірі 8500 грн.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 січня 2019 року не була направлена засобами рекомендованого поштового звязку і фактично не була вручена боржнику.

Державний виконавець не подав доказів на підтвердження факту вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та надання часу для добровільного виконання рішення суду, а звідси боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та не мав можливості добровільно виконати постанову Полтавської митниці ДФС України.

Державний виконавець не вжив заходів щодо виклику боржника, встановлення його зареєстрованого та фактичного місця проживання, роботи та місця знаходження його майна.

Крім того, державний виконавець не вказав та не надав докази щодо вжиття заходів по виявленню майна боржника, грошових коштів, їх знаходження, вжиття заходів щодо арешту майна, у тому числі на грошові кошти в розмірах, які присуджені до сплати.

Державний виконавець не надав докази про наявність у боржника намірів ухилення від як добровільного, так і примусового виконання рішення суду, тобто від сплати коштів, наявності намірів виїхати за межі України. Не було перевірено належність боржника до громадянства України. Суд також враховує, що державний виконавець не подав матеріали справи відповідного виконавчого провадження в оригіналі та копії у повному обсязі всіх зібраних документів.

Відповідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria») заява № 34383/03 від 26 листопада 2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника виїжджати за межі України є передчасним.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 258-260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Відмовити державному виконавцю Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає повторному зверненню.

Суддя: