Справа номер 475/611/17
Провадження номер 22-ц/812/506/19 Суддя суду першої інстанції - Вадовська А.В.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі:

прокурора - Цвікілевич Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року, ухвалене о 08 год.53 хв. під головуванням судді Вадовської А.В. в приміщенні суду в смт.Доманівка Миколаївської області, за позовом заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави до Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю та повернення земельної ділянки у власність держави,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Доманівська РДА) та ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Доманівської РДА №500 від 24 листопада 2005 року в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,97 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Фрунзенської сільської ради Доманівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на вищезазначену земельну ділянку та повернути її у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначав, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000056 від 01 лютого 2016 року було виявлено факт надання ОСОБА_3 двічі земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме площею 6,97 га за оригіналом сертифікату серії НОМЕР_3 на підставі розпоряджень Доманівської РДА від 05.12.2003 р. №638 та від 24.11.2005 р. №500 (кадастровий номер ділянки НОМЕР_1, державний акт серії НОМЕР_2) та площею 9,11 га за дублікатом сертифіката серії НОМЕР_4 у зв'язку з втратою оригіналу на підставі розпоряджень Доманівської РДА від 17.12.2004 р. №684 та від 14.07.2005 р. №231 (кадастровий номер ділянки НОМЕР_6 державний акт серії НОМЕР_5).

Посилаючись на те, що ОСОБА_3, отримуючи у власність земельну ділянку площею 6,97 га, повторно використала право на безоплатне отримання у власність земельної частки (паю), прокурор просив на підставі ст.ст.16, 1212 ЦК України задовольнити його позовні вимоги.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ОСОБА_3 подала відзив, у якому вказувала, що прокурором пред'явлено позов в інтересах неналежного позивача та з пропуском позовної давності. Земельну ділянку площею 9,11 га вона отримала на підставі сертифікату, виданого на її ім'я, а іншу земельну ділянку - у порядку спадкування після смерті чоловіка на підставі сертифікату серії НОМЕР_7. Зазначення Доманівською РДА у додатку до розпорядження втраченого нею сертифікату серії НОМЕР_3 свідчить про наявність описки.

У відповіді на відзив ОСОБА_3 прокурором зазначено, що ОСОБА_3 отримано у власність земельні ділянки, як на підставі втраченого сертифікату, так і на підставі виданого на його заміну дублікату. Посилання відповідача на наявність у розпорядженні Доманівської РДА описки не підтверджено. Своє право на звернення до суду із даним позовом прокурор обґрунтовував положеннями цивільного-процесуального законодавства, які передбачають право звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави за відсутності у державного органу повноважень щодо звернення до суду і набуття прокурором у такому випадку статусу позивача. Щодо строків позовної давності прокурором зазначено, що моментом початку перебігу цього строку є момент, коли прокурору стало відомо про викладені у позовній заяві обставини та перебування у власності ОСОБА_3 спірної земельної ділянки.

Не погоджуючись із позовними вимогами прокурора, Доманівська РДА також подала відзив, у якому вказувала на відсутність її вини у вказаній ситуації, оскільки розпорядження приймалося на підставі документів, розроблених районним відділом земельних ресурсів, який покликаний був контролювати стан та законність використання земельних ділянок.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року позов прокурора задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Доманівської РДА №500 від 24 листопада 2005 року в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 6,97 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Фрунзенської сільської ради Доманівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, що підтверджував право власності на земельну ділянку площею 6,97 га, розташовану в межах території Фрунзенської сільської ради Доманівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано 27 грудня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.

Вищезазначену земельну ділянку площею 6,97 га повернуто у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

З Доманівської РДА на користь Прокуратури Миколаївської області стягнуто судовий збір в сумі 3 200 грн.

З ОСОБА_3 на користь Прокуратури Миколаївської області стягнуто судовий збір в сумі 2 049 грн.27 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначала, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Суд не взяв до уваги, що прокурор виступав від імені неналежного позивача та з пропуском позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 1997 року члени АТ ім.Фрунзе ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_5 отримали сертифікати на земельну частку (пай): ОСОБА_3 - серії НОМЕР_3 від 25.10.1996 р., ОСОБА_5 - серії НОМЕР_7 від 25.10.1996 р. (т.1 а.с.15-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

09 квітня 2001 року ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право на спадщину по закону після смерті ОСОБА_5 на земельну частку (пай), належну померлому на підставі сертифікату серії НОМЕР_7 від 25.10.1996 р. (т.1 а.с.81, 103).

29 серпня 2003 року ОСОБА_3 звернулася до Доманівської РДА з заявою про надання їй у приватну власність земельної частки (паю) на підставі сертифікату серії НОМЕР_3, яку зареєстровано 07 листопада 2003 року (т.1 а.с.113).

03 грудня 2003 року Доманівським районним відділом земельних ресурсів на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_3 запропоновано виділити їй земельну частку (пай) у натурі відповідно до сертифікату та дозволено розробити проект землеустрою (т.1 а.с.111, 112).

Розпорядженням Доманівської РДА №638 від 05 грудня 2003 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо організації територій земельної частки (паю) площею 5,26 умовних кадастрових гектарів у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фрунзенської сільської ради (т.1 а.с.247)

Додаток №2 до вказаного розпорядження містить посилання, що дозвіл надається ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.248).

14 жовтня 2004 року у 80 номері Доманівської районної газети «Трибуна Хлібороба» опубліковано оголошення про те, що загублено сертифікат на право на земельну частку (пай) МК №141813, виданий 25 березня 1997 року на ім'я ОСОБА_3 та зазначено про необхідність його вважати недійсним (т.1 а.с.13).

У зв'язку з цим нею 25 жовтня 2004 року отримано дублікат сертифікату серії НОМЕР_4, про що свідчить витяг з Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) та копія сертифікату (т.1 а.с.15-16, 20).

У цей же день ОСОБА_3 звернулася до Доманівської РДА з заявою про надання у приватну власність земельної частки (паю) на підставі сертифікату серії НОМЕР_4, яку зареєстровано 26 жовтня 2004 року (т.1 а.с.254).

У листопаді 2004 року Доманівським районним відділом земельних ресурсів на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_3 запропоновано виділити їй земельну частку (пай) у натурі відповідно до дублікату сертифікату та дозволено розробити проект землеустрою (т.1 а.с.114, 115).

Розпорядженням Доманівської РДА №684 від 17 грудня 2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо організації територій земельної частки (паю) площею 5,26 умовних кадастрових гектари у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фрунзенської сільської ради (т.1 а.с.252).

Додаток №1 до вказаного розпорядження містить посилання, що дозвіл надається ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії НОМЕР_4 (т.1 а.с.253).

14 липня 2005 року розпорядженням Доманівської РДА №231 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо організації земельної ділянки (паю) площею 9,11 га, розроблений на підставі розпорядження Доманівської РДА №684 від 17.12.2004 р., та виділено в натурі земельну ділянку вказаної площі (т.1 а.с.258-261).

09 вересня 2005 року ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку площею 9,11 га, кадастровий номер НОМЕР_8 (т.1 а.с.23).

24 листопада 2005 року розпорядженням Доманівської РДА №500 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо організації земельної ділянки (паю) площею 6,97 га, розроблений на підставі розпорядження Доманівської РДА №638 від 05.12.2003 р., та виділено в натурі земельну ділянку вказаної площі (т.1 а.с.262-266).

27 грудня 2005 року ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 6,97 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.20).

Згідно з Указом Президента України від 08.08.1995 р. №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» члени сільськогосподарських акціонерних товариств мають право отримати у приватну власність земельну ділянку на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 р. №586 розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Частина перша статті 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ст.45 ЦПК України, в редакції на час звернення прокурора з позовом до суду, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 17.10.2018 р. у справі №362/44/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об'єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову прокурора є правильним.

Досліджені судом докази доводять, що ОСОБА_3 двічі використала своє право на отримання земельної частки (паю), що протирічить нормам вищезазначеного Указу Президента України.

А отже, судом правомірно визнано незаконним розпорядження районної державної адміністрації, яким було вдруге передано ОСОБА_3 земельну ділянку у приватну власність на підставі недійсного сертифікату НОМЕР_3, визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 та повернуто земельну ділянку площею 6,97 га у власність держави.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вона отримала вказану земельну ділянку на підставі сертифікату її чоловіка, а у розпорядженні щодо номеру сертифіката є описка, спростовується матеріалами справи, в тому числі її заявою про видачу земельної ділянки, де прямо зазначено номер сертифікату, на підставі якого вона просила видати у власність земельну ділянку та технічною документацією (т.2 а.с.18-32), з якої вбачається, що вона отримала земельну ділянку площею 9,11 га з урахуванням її прав на земельну частку (пай), а також її чоловіка, які успадкувала.

Що ж стосується тверджень ОСОБА_3 про пропуск прокурором позовної давності, то вони є хибними, оскільки з матеріалів справи такого не вбачається. Прокурору про порушення прав держави стало відомо у 2016 році у ході розслідування кримінального провадження. З позовом до суду він звернувся у 2017 році, а отже пропуск строку відсутній.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що прокурор виступає у справі від неналежного позивача, є безпідставними, оскільки прокурор у даному випадку виступає у статусі позивача, про що ним було зазначено у позові.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.