РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретар судового засідання Михайленко О.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та зняти ОСОБА_3 з реєтраційного обліку.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована, однак з 2001 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 з липня 2001 року виїхала за кордон у Францію, створила сімю та постійно там проживає. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, також позивач не може скористатись правом на субсидію. У зв"язку з чим, змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги ОСОБА_2 викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2000 року (а.с. 8).

Згідно довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 9).

Відповідно до актів від 15 липня 2016 року та від 13 листопада 2018 року, які підписані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, підписи яких засвідчено начальником ЖКП «Покровське» ОСОБА_9, відповідач з липня 2001 року не проживає в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3(а.с.10-11).

Відповідно до заяви ОСОБА_10 (ОСОБА_3) від 03 листопада 2018 року перекладеної з французької мови на українську "Бюро перекладів" Агенства з міжнародного туризму "Інтурист-Рівне", ОСОБА_3 з липня 2001 року залишила Україну і проживає у Франції з цієї дати (а.с.12).

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної сумісної власності визначено в частині 1 статті 368 ЦК України як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Частиною 1 статті 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ст. 41 Конституції України зазначено, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом.

З наданих доказів встановлено, що відповідач дійсно більше одного року не проживаює у квартирі.

Разом з тим, також встановлено, що квартира є спільною сумісною власністю, тобто відповідач є співвласником даної квартири разом з позивачем. Тому право відповідача на користування даною квартирою є непорушним і невід'ємним правом власника, якого власник не може бути позбавлений в порядку статі 405 ЦК України та ст.ст. 64,156 ЖК України.

Інших підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, позивач не навела і не довела.

Відповідач не втратила право спільної сумісної власності на квартиру і тому не втратила право користування квартирою. Сам факт, що на даний час відповідач ОСОБА_3 не проживає у даній квартирі, не є підставою для визнання її такою, що втратила право проживання чи іншого користування своєю власністю.

Факт, що відповідач не несе витрат на утримання квартири і не оплачує комунальні послуги не є підставою для припинення її права користування квартирою. Дані питання мають вирішуватись між співвласниками у інший встановлений законом спосіб.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, співвласником якої вона є.

Враховуючи всі обставини справи позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2, адреса реєстрації: 33013, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса реєстрації:33013, АДРЕСА_4.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року

Суддя І.О.Гордійчук