Справа № 758/7337/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 листопада 2019 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач 1), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.09.2017 р. в м. Києві відбулася ДТП за участю автомобіля Опель Астра, держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та автомобіля ВАЗ-21011, держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача 1, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2017 року відповідача 1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, позивач просив стягнути з відповідача 1 суму відновлювального ремонту свого автомобіля в розмірі 92 816,14 грн, а також понесені судові витрати.

В подальшому, позивач уточнив свої позовні вимоги, залучивши як співвідповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО», (надалі за текстом - відповідач 2), обґрунтовуючи це тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача 1 була застрахована, відповідно до поліса страхування АК № 1181354.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач подав клопотання розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечив. Співвідповідачі в судове засідання не з`явилися, у тому числі повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавали, відзив не подавали, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

08.09.2017 р. у м. Києві відбулася ДТП за участю автомобіля Опель Астра, держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та автомобіля ВАЗ-21011, держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача 1, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2017 року у справі № 758/12261/17 відповідача 1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 28-29).

Розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого колісного транспортного засобу Опель Астра, держ. номер НОМЕР_1 , становить 59 284,98 грн. відповідно до Звіту від 22.03.2018 року № 40/03/18, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 (а.с. 10-26).

Факт страхування цивільно-правової відповідальності відповідача 1 страховиком відповідачем 2 підтверджується копіями заяви-повідомлення про пошкодження транспортного засобу внаслідок страхового випадку по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, справа № 1726-17 (а.с. 7), заявою про виплату страхового відшкодування від 11.09.2017 року (а.с. 8), заявою про виплату страхового відшкодування від 30.11.2017 (а.с. 9).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 7 Закону України «Про страхування» встановлює види обов`язкового страхування в України, зокрема, пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді солідарного стягнення суми відшкодування зі співвідповідачів у розмірі 92 816,14 грн.

Учасники справи, згідно з її матеріалами, мають декілька зобов`язань: деліктне зобов`язання між позивачем та відповідачем 1 - із завдання шкоди внаслідок ДТП, договірне зобов`язання між відповідачем 1 та відповідачем 2 - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, на дату ДТП, була застрахована, згідно з полісом АК № НОМЕР_3 .

У разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Законом №1961-IV). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (Закон України № 1961-IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), якою відступлено від позиції висловленої Верховним Судом України у Постановах від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до Розпорядження Держфінпослуг від 29.12.2015 № 3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого на дату ДТП. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 33 Закону України № 1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що належним відповідачем у справі щодо відшкодування майнової шкоди, завданої в ДТП, є відповідач 2, як страховик, який відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс АК № 1181354, взяв на себе виконання обов`язку відповідача 1, який завдав шкоду майну позивача.

Стосовно суми позовних вимог, що полягають в оцінці розміру завданої майнової шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем заявлено позовну вимогу в сумі 92 816,14 грн як сума відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ця сума ґрунтується на вартості відновлювально-ремонтних робіт без урахування фізичного зносу складових пошкодженого колісного транспортного засобу та втрати його товарної вартості, що зазначено у Звіті від 22.03.2018 року № 40/03/18 про оцінку вартості збитків. Водночас, підсумкова оцінка збитків у Звіті становить 59 284,98 грн і ґрунтується на вартості матеріального збитку як сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових пошкодженого колісного транспортного засобу та втрати його товарної вартості.

Частиною 1 статті 22 Закону України № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування колісного транспортного засобу (втрати товарної вартості).

Таким чином зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій 03.10.2018 року у справі № 686/17155/15-ц.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, що містяться у справі, на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача, а саме, що стягненню з відповідача 2 підлягає сума відшкодування збитків, завданих ДТП, з урахуванням фізичного зносу складових пошкодженого колісного транспортного засобу та втрати його товарної вартості, тобто, в розмірі 59 284,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково;

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 86-Н, ідентифікаційний код юридичної особи 33637321) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 59 284 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 98 копійок, в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди; Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 86-Н, ідентифікаційний код юридичної особи 33637321) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені судові витрати 592,71 гривень судового збору;

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживння за адресою: АДРЕСА_2 );

Відповідач 2 - Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЗДОРОВО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 86-Н, ідентифікаційний код юридичної особи 33637321);

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення;

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк