Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 754/15963/16-ц

провадження № 61-24713св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонере товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк»,

представник позивача - Присяжнюк АндрійЮрійович,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у складі судді Таран Н. Г. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк»,

та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму

59 361,70 доларів США, зі сплатою 14,50 % річних, строком до 15 вересня

2015 року включно.

15 вересня 2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за указаним кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.

Станом на 08 грудня 2016 року заборгованість боржника перед банком (за період з 06 липня 2013 року по 08 грудня 2016 року) за кредитним договором становить 14 068,39 доларів США (проценти) та 154 558 грн 12 коп. (3 % річних), яка складається із: 14 068,39 доларів США - суми заборгованості за процентами за кредитом, 101 777 грн 64 коп. - трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52 780 грн 48 коп. - трьох процентів річних від суми прострочених процентів.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2008 року в сумі 54 615,67 доларів США за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, 2 567 922 грн 19 коп. пені та 3 % річних (станом на 05 липня 2013 року) та судові витрати. Заборгованість за кредитним договором, яку стягнуто за рішення суду, відповідачами не погашена.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2008 року за період з 06 липня 2013 року по 08 грудня 2016 року у розмірі 14 068,39 доларів США (проценти) та 154 558 грн 12 коп. (3 % річних). Указана сума складається з: 14 068,39 доларів США - заборгованості за процентами за кредитом, 101 777 грн 64 коп. - трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52 780 грн 48 коп. - трьох процентів річних від суми прострочених процентів. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 7 809 грн 29 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року позов ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Рішення районного суду мотивовано тим, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки не надано довідки з державної виконавчої служби про наявну заборгованість за заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року або доказів відсутності внесення коштів відповідачами на виконання указаного рішення суду. Суд вважав наданий представником позивача розрахунок заборгованості таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» відхилено. Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачами чи одним із них рішення районного суду у добровільному чи примусовому порядку, що позбавляє суд можливості провести перевірку розрахунку. У матеріалах справи відсутні докази звернення банку з виконавчим листом до відділу державної виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження щодо виконаннярішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено внаслідок неповного з'ясування усіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв'язку із чим судами попередніх інстанцій порушено норми чинного законодавства. Посилалося на те, що одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з позовною заявою на підтвердження своїх позовних вимог банком було надано виписку по особовому рахунку клієнта за період з 15 вересня 2008 року по 07 грудня 2016 року з урахуванням погашень за тілом кредиту та процентами, якій не було надано належної правової оцінки та не враховано при ухвалені рішення суду, тому висновки судів попередніх інстанцій щодо недоведеності заборгованості за кредитним договором від 15 вересня 2008 року є помилковими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року та Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у вказаній справі та витребувано з Деснянського районного суду м. Києва вищезазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справу за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що 15 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір.

Згідно з пунктом 1.1 указаного кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 59 361,70 доларів США, терміном до 15 вересня 2015 року включно.

Відповідно до пункту 1.5 указаного кредитного договору процента ставка за кредитами встановлювалась у розмірі 14,50 % річних.

Згідно з пунктом 3.6 указаного кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити банку за кожний день пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

З метою повного та своєчасного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за указаним кредитним договором між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_4 15 вересня 2008 року було укладено договір поруки.

Згідно з пунктом 1.1. указаного договору поруки ОСОБА_4 зобов'язувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за указаним кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2008 року у розмірі 54 615,67 доларів США за тілом кредиту та процентах, 2 567 922 грн 19 коп. пені та 3% річних, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441 грн.

Заборгованість за указаним кредитним договором ОСОБА_3, ОСОБА_4 не погашена.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Родовід Банк», станом на 08 грудня 2016 року заборгованість відповідачів перед банком у період з 06 липня 2013 року по 08 грудня 2016 року за кредитним договором від 15 вересня 2008 року складає 14 068,39 доларів США (відсотки) та 154 558 грн 12 коп. (3 % річних). Вказана сума складається з: 14 068,39 доларів США - суми заборгованості за процентами за кредитом, 101 777 грн 64 коп. - трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52 780 грн 48 коп. - трьох процентів річних від суми прострочених процентів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» підлягає частковому задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, банк скористався цим правом і в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору з 15 вересня 2015 року на липень 2013 року, звернувшись з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ «Родовід Банк» просило стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за процентами у розмірі 14 068,39 доларів США та 3 % річних у розмірі 154 558 грн 12 коп., яка нарахована за період з 06 липня 2013 року по 08 грудня 2016 року, тобто після закінчення строку кредитного договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а, отже, строк дії договору змінився.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову банку з підстав відсутності належного розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, не врахував того, що зі зверненням банку до суду у липні 2013 року з вимогою про дострокову сплату усієї заборгованості у повному обсязі, банк в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором з вересня 2015 року на липень 2013 року.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржниками, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останніх від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов'язання залишається невиконаним.

ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» були заявлені вимоги про застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року, переглядаючи рішення районного суду в апеляційному порядку доводів сторін не перевірив, не надав їм належної правової оцінки, обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановив, не з'ясував розміру заборгованості за кредитним договором, з чого вона складається, за який період нарахована, дійшов передчасного висновку про відсутність, передбачених законом підстав для стягнення трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Відповіднодо пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам

статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк