12 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів,
20 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів на дитину, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що наразі розмір аліментів (40%) , які стягуються від усіх видів його заробітку щомісяця, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки він не має стабільного доходу та місця роботи. З 09 січня 2018 року він був зареєстрований у Пологівській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості як безробітний, проте 06 липня 2018 року у зв'язку з реєстрацією його як фізичної особи підприємця був знятий з обліку. Але через деякий час, 31 жовтня 2018 року, недостатній рівень доходу від підприємницької діяльності, ФОП припинено. Також, у позовній заяві посилається на положення ч. 3 ст. 181 СК України щодо можливості присудження судом аліментів у частці від доходу батька у твердій грошовій сумі, та зазначив про те, що станом на 2018 рік прожитковий мінімум для трирічної дитини становить 1559 гривень.
Позивачем також заявлена вимога про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 35 753,0 грн, оскільки вона виникла у зв'язку з непред'явленням без поважних причин виконавчого листа одержувачем аліментів. Позивач звертає увагу суду на те, що з дня пред'явлення виконавчого листа, аліменти ним сплачувались щомісяця.
Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1409,60 гривень.
Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив на позову.
Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд встановив, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 375310, виданим 20.11.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 15.05.2017 присуджено позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 40% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Будь-які інші докази, на яких ґрунтуються вимоги позивача суду не надано.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 181, 192 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи вказані норм права, суд виходить з того, що зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального стану платника аліментів є дискреційним повноваженням суду, при вирішенні вказаного питання суд має враховувати не лише формальну наявність підстав для зменшення розміру аліментів, а і суттєвість їх впливу на подальшу спроможність платника сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, крім того, при визначенні меншого розміру аліментів має бути дотримано положення передбачене ч.2 ст.182 СК України, щодо їх достатності для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Оцінюючи аргументи позивача про те, що наразі він не має стабільного доходу та місця роботи, з 31 жовтня 2018 року його як ФОП припинено, не є достатнім свідченням про те що присуджений розмір аліментів ставить його у тяжке та скрутне матеріальне становище, ураховуючи, що крім посилання на цей аргумент позивачем не надано будь-яких доказів.
Також суд звертає увагу на те, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки не ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки загальний розмір відрахувань не перевищує 50 % його доходу, тим більше, що аліменти стягуються у розмірі 40% усіх видів його заробітку (доходу), тобто розмір аліментів залежить від розміру заробітку позивача.
Окрім цього, статтею 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Проте, позивачем жодних з таких обставин не наведено, а також належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на утримання дитини суду не надано.
Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте як вбачається з матеріалів справи, позивачем в обґрунтування своїх вимог належних та достатніх доказів не надано.
Вирішуючи спір по суті, суд не застосовує ч. 3 ст. 181 СК України в тій редакції, у якій на неї посилається позивач, оскільки Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 до ч. 3 ст. 181 СК України внесено зміни та викладено у такій редакції: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Проаналізувавши вказану норму, ураховуючи, що дитина проживає з матір'ю, яка є відповідачем у цій справі, такі вимоги не заявляє, а позивач є особою, з якою дитина не проживає, а тому не має правових підстав для звернення з таким вимогами до суду, підстави для застосування вказаної норми Сімейного кодексу України відсутні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів на дитину, при цьому, визначення меншого розміру аліментів в даному випадку не буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини, що є неприпустимим.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 18, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 280, 285, 352-356 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів повністю.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 15 березня 2019 року.
Суддя А.М. Проценко