Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 642/9586/17-ц

провадження № 61-29888св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що у квітні 2012 року вона отримала кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна».

24 квітня 2015 року із вказаної кредитної картки вона здійснила перерахування власних коштів у сумі 97 440,00 грн у рахунок внесення застави у кримінальній справі.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року застава їй повернута і для отримання цих коштів вона звернулася до Червонозаводського відділення державного казначейства України у м. Харкові.

06 жовтня 2015 року на її карту ПАТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» казначейством перераховано 97 440,00 грн. У той же день вона намагалася зняти вказані кошти зі своєї картки, проте зняття коштів виявилось неможливим у зв'язку із тим, що картку банком заблоковано.

При зверненні до Харківського головного регіонального відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» їй повідомлено, що рішення щодо її картки приймалося у головному офісі, за отриманням інформації необхідно звернутись на гарячу лінію за телефоном 3700, куди вона звернулася, проте на своє звернення відповіді не отримала.

Із урахуванням зазначеного позивач просила суд стягнути із відповідача 97 440,00 грн суму депозиту, 1 201,00 грн ? проценів за фактичну кількість днів користування депозитними коштами, 330,00 грн ? три проценти річних за невиконання зобов'язань.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за депозитним договором у розмірі 97 440,00 грн, відсотки за користування депозитними коштами у розмірі 1 201,00 грн, три проценти річних у розмірі 330,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав своїх зобов'язань із повернення коштів, а тому має нести цивільно-правову відповідальність.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги позову про стягнення із відповідача суми депозиту, процентів за користування депозитними коштами та трьох процентів річних є неналежним способом захисту, оскільки грошові кошти, які перераховані казначейством на кредитну картку, не привласнені відповідачем та не використовуються ним.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не перевірив чи включено позивача до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, чи додержано відповідачем встановленого законом порядку процедури зупинення фінансових операцій на рахунку позивача, не навів у рішенні відповідних доказів про підтвердження витребування відповідачем у позивача документів про походження коштів та виявлення негативних відомостей щодо позивача на інформаційному ресурсі Центру досліджень ознак злочинів проти Національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворець».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судами обставини

Судами встановлено, що у квітні 2012 року ОСОБА_4 отримала кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна».

24 квітня 2015 року позивачем із вказаної кредитної картки здійснено перерахування власних коштів у сумі 97 440,00 грн у рахунок внесення застави у кримінальній справі.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року заставу повернуто ОСОБА_4, а 06 жовтня 2015 року на картку ПАТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» казначейством перераховано грошові кошти у сумі 97 440,00 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_4 намагалася зняти вказані кошти зі своєї картки, проте зняття коштів виявилося неможливим у зв'язку із тим, що картка заблокована.

В обґрунтування причин блокування рахунку позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на ті обставини, що банком виявлена на інформаційному ресурсі Центру досліджень ознак злочинів проти Національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворець» (далі ? «Миротворець»), партнерами якого є Служба Безпеки України, Генеральний штаб Збройних сил України, Державна прикордонна служба України, Міністерство Внутрішніх справ України, Державна пенітенціарна служба України, інформація щодо можливості використання позивачем банку для проведення незаконних операцій.

На звернення ОСОБА_4 щодо причин блокування її картки надані роз'яснення щодо звернення до спеціалізованого підрозділу Міністерства внутрішніх справ України для видалення відомостей із ресурсу «Миротворець».

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з пунктом 13 статі 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов'язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.13 Умов та правил банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунок клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою визначено способи захисту прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, судам необхідно виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, встановивши, що депозитні кошти знаходяться на рахунку позивача, такі кошти не привласнені та не використовуються ПАТ КБ «ПриватБанк», дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки вимога позивача про стягнення із відповідача суми депозиту, процентів за користування депозитними коштами та трьох процентів річних є передчасною та може бути розглянути лише після встановлення у передбачений законом спосіб неправомірності блокування відповідачем банківської платіжної картки позивача.

При цьому Верховний Суд зазначає, що у випадку розблокування банківської платіжної картки позивач отримає повний доступ до грошових коштів, які знаходяться на його картковому рахунку, що, у свою чергу, виключить необхідність стягнення таких грошових коштів із ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи касаційної скарги не беруться до уваги, оскільки зводяться до оскарження заявником правомірності блокування відповідачем банківської платіжної картки, що по своїй сутті є вимогою про визнання дій протиправними. Така вимога не заявлялася позивачем у суді першої інстанції та не була предметом розгляду у судах. В силу частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

РішенняАпеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик