Справа № 142/817/18
Провадження № 22-ц/801/486/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуСправа № 142/817/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

за участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3,

заінтересована особа: Крижопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року, постановлене у складі судді Гринишиної А.А., в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області,

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до наказу №183/1-к від 8 грудня 1988 року, його було прийнято на посаду електрозварника тресту «Спецелеватормельмонтаж» Хмельницької СПМК ст. Богданівці, який згодом, перейменовано на СПМК «Укрхліббуд». 1 квітня 1999 року у зв'язку з реструктуризацією підприємство перейменовано в Хмельницьке КП «СПМК Укрхліббуд». Відповідно до наказу № 4-К від 1 квітня 1999 року звільнений з підприємства в порядку переводу в Кодимське «СПМК».

В заяві зазначено, що при прийнятті на роботу в трест "Спецелеватормельмонтаж", в наказі його помилково було записано по-батькові "ОСОБА_3", у зв'язку з чим в період з грудня 1988 по 1999 рік заробітна плата нараховувалась на ім'я ОСОБА_4. За таких обставин він не має можливості подати документи для оформлення пільгової пенсії відповідно до закону, тому просить встановити факт належності архівних довідок № 482-483 КП СПМК «Укрхліббуд» ст. Богданівці, на ім'я ОСОБА_4 - ОСОБА_3.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що архівні довідки про заробітну плату №482-483 КП СПМК "Укрхліббуд" ст. Богданівці на ім'я ОСОБА_4 належать ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в наказі про прийняття заявника на роботу було допущено помилку в зазначенні його по-батькові, і установа, яка видала довідки про заробітну плату не може виправити вказану помилку.

Не погодившись із даним рішенням суду, Крижопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області подано апеляційну скаргу вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та помилково дійшов висновку про встановлення факту, право встановлення якого віднесено до компетенції інших органів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні заявник апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Представник Крижопільського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки № 484 від 18 липня 2018 року та копії трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_3, 09 грудня 1988 року був прийнятий на роботу на посаду електрозварника тресту «Спецелеватормельмонтаж».

У зв'язку із реструктуризацією Хмільницької КП «СПМК Укрхліббуд» електрозварника третього розряду Кодимської дільниці ОСОБА_4 звільнено в порядку переводу до Кодимського КП «СПМК Укрхліббуд» з 2 квітня 1999 року (а.с. 4-7,10).

Відповідно до довідки Кодимського КП «СПМК Укрхліббуд» ОСОБА_3 був прийнятий з 02 квітня 1999 року по переводу в Кодимське КП «СПМК Укрхліббуд» електрозварником 3-го розряду (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) надається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату надаються правонаступниками цих підприємств, установ організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Встановлення заробітної плати на підставі показань свідків не допускається.

З матеріалів справи слідує, що Комунальним підприємством «Об'єднаний трудовий архів сіл» видано довідки ОСОБА_3 від 18 липня 2018 року №482, 483 про заробітну плату в КП СПМК «Укрхліббуд» за період з 1988 по 1994 роки, однак у цих довідках вказано, що вона підтверджує заробітну плату ОСОБА_4, як зазначено у архівній справі.

По справі встановлено, що доказом повного прізвища, ім'я, по-батькові заявника є його копія паспорту громадянина України, копія ідентифікаційного номера, копія трудової книжки, але в записі у особовій справі роботодавцем допущено описку в частині неправильно зазначення по-батькові заявника.

На даний час виправити дану описку та отримати належним чином оформлену довідку не можливо, оскільки книги по заробітній платі КП СПМК «Укрхліббуд» передано на зберігання до архіву.

Відповідно до статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, за змістом якого суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовано обставини справи та надано належну правову оцінку зібраним доказам, у зв'язку з чим суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_4

Доводи скаржника про те, що позивач звернувся до суду із спором про право є безпідставними, оскільки із поданої ОСОБА_4 заяви не вбачається спір про право, а лише встановлення факту належності довідок, які отримати у інший спосіб не можливо.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 без дослідження належних та допустимих доказів, зводяться виключно до переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук