Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/1592/19

Провадження №2/943/1687/2019

03 грудня 2019 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськ цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 409730,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 лютого 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, факт вчинення якого підтверджується власноручно написаною ним розпискою, згідно якої відповідач в присутності ОСОБА_3 отримав у якості боргу від позивача грошові кошти у розмірі 409 730,00 гривень, що на день підписання договору позики за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 12 200 Євро (37,30 грн. за 1 євро), які відповідач зобов`язався повертати позивачеві часками в розмірі не менше 1000 євро щомісячно, починаючи з 01 листопада 2018 року та повністю повернути борг до 01 серпня 2019 року. Однак, своїх зобов`язань за вказаним договором позики відповідач не виконав, безпідставно користуючись спірною суму грошових коштів позивача. Відтак останній просить стягнути на його користь із відповідача вищевказану суму боргу в судовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу адвоката в підготовці позовної заяви в сумі 1800 грн., судовий збір в сумі 4097,30 грн. та комісію банку в розмірі 40,97 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, незважаючи на повідомлення його про час і місце судового розгляду справи, а позовній заяві просив розгляд справи проводити без виклику сторін. Заперечень проти заочного розгляду справи від позивача до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Згідно вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позивача та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК).

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК).

В силу ч. 1 ст. 82 цього Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як передбачено пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Судом установлено такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Зокрема, 26 лютого 2018 року між сторонами по справі (позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг від позивача 12 200 євро,що на день написання розписки за офіційним курсом НБУ становить 409 730,00 гривень (37,30 грн. за 1 євро), з кінцевим терміном повернення боргу до 01 серпня 2019 року, про що останній написав розписку від 26.02.2018, оригінал якої долучено позивачем до справи (а.с. 4).

Крім того, з указаної письмової розписки відповідача убачається, що відповідач зобов`язався повертати позивачеві борг частками в розмірі не менше 1000 євро щомісячно, починаючи з 01 листопада 2018 року та повністю повернути борг до 01 серпня 2019 року. Проте, як встановлено судом, що в установлений за домовленістю сторонами строк відповідач не повернув позивачу суми позики.

Вищевказані установлені судом обставини підтверджуються письмовою розпискою відповідача від 26.02.2018 року, не спростовані стороною відповідача, а тому суд вважає їх доведеними.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України підтвердженням укладення договору позики та його умов може слугувати розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, оскільки відповідачем отримано в позивача на підставі договору позики, оформленого письмовою розпискою відповідача від 26.02.2018 року в борг грошові кошти в сумі 409730 грн., що на день їх отримання були еквівалентними сумі в розмірі 12 200 євро (згідно офіційного курсу НБУ на день платежу - 26 лютого 2018), які відповідачем не повернуті, а тому з метою захисту порушеного прав та майнових інтересів позивача заявлений позов слід задоволити.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь із відповідача судових витрат, до яких позивачем включено: витрати на правничу допомогу адвоката за виготовлення позовної заяви в сумі 1800 грн., судовий збір в сумі 4097,30 грн. та комісію банку в розмірі 40,97 грн., суд вважає наступне.

Зокрема, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 4097,33 грн., що підтверджено відповідною платіжною квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк», яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вищевказану суму судового збору.

Разом із тим, враховуючи ненадання позивачем жодних доказів щодо понесення ним витрат на правничу допомогу адвоката, а лише зазначення ним суми таких витрат у розмірі 1800 грн. не може бути підставою для їх стягнення на користь позивача з відповідача, а стягнення на користь позивача суми банківської комісії в розмірі 40,97 грн. не входить до переліку судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України, і відповідно до стягнення не підлягає.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 43, 49, 76-80, 81, 82, 89, 206, 223, 247, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527, 530, 549, 551, 612, 633, 634, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 409730,00 грн. (чотириста дев`ять тисяч сімсот тридцять гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 4097,33 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Буським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, яка подається у Буський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено: 03 грудня 2019 року.

Суддя: І. Б. Кос