ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6101/18
Провадження № 2/210/614/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" березня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.06.1990 р. Від спільного подружнього життя у сторін є доросла донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив, у якому пояснює, що він є інвалідом першої групи та відповідно до цього заявляє ряд клопотань, зокрема про надання додаткового часу для пошуку відповідальної особи з метою укладання договору його довічного утримання, витребування у позивача довідку про доходи та провести судове засідання у режимі відео конференції.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.

Судом встановлено, 15.06.1990 року між сторонами укладено шлюб, що зареєстрований Інгулецьким відділом РАЦСу м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 133 (а.с.8).

Від спільного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сімя розпалась ще у вересні 2011 року і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка після розірвання шлюбу бажає змінити пріщвище на дошлюбне «Козак».

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З приводу заявлених Відповідачем у відзиву клопотань суд приходить до наступних висновків.

За змістом статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так Відповідач просить суд надати позивачці час для пошуку відповідальної особи з метою укладання договору його довічного утримання та витребувати у позивачки довідку про доходи.

Однак укладання вказаного договору, а тим паче надання для цього додаткового часу жодним чином не відноситься до спірних правовідносин.

Отже, суд вважає, що вказане клопотання не обґрунтоване та не може бути заявлене в межах даної категорії справ, тому задоволенню не підлягає.

Що стосується проведення судового засідання у режимі відеконференції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Одночасно, суд повідомляє, що згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Проте, в пункті 15.15 перехідних положеннях ЦПК України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оскільки, станом на дату подачі відповідачем заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції Державною судовою адміністрацію України не опубліковане оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, то суд вважає, що положення ч. 3 ст. 212 ЦПК України на даний час не може бути застосовано, а, відповідно, і задоволена заявлена стороною відповідача вимога.

Позивачка ОСОБА_2 при подачі позову сплатила судовий збір у сумі 704,80 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача, на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Водночас, враховуючи, що відповідач є інвалідом 1 групи, суд доходить до висновку про необхідність компенсації судових витрат за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 141, 200, 206, 247, 354 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрований 15.06.1990 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області, актовий запис № 133 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти дошлюбне прізвище - «Козак».

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного 27/52, сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко