Справа №487/7505/18
Провадження №2/487/947/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.03.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді: Притуляк І.О.,

за участю секретаря: Янковець Г.А.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження приміщенні суду в місті Миколаєві цивільну справу в за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків від інфляції, упущеної вигоди та моральної шкоди в звязку з невиконанням рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2018 року, ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2, про стягнення збитків від інфляції, неотриманого доходу, окрім того просила стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості та моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області з відповідачки ОСОБА_2 на її користь стягнуто 81500 грн., окрім того рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2016 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто збитки від інфляції та 3% річних у розмірі 28425,39 грн..

Дані рішення набрали законної сили, однак відповідачкою не виконані, в звязку з чим у ОСОБА_2 виник обовёязок по сплаті збитків від інфляції, неотриманого доходу та 3% річних від простроченої суми заборгованості на загальну суму 133293,96 грн. окрім того просила стягнути на її користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 286 056 грн..

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Апеляційним судом Миколаївської області 04.04.2014 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки боргу ОСОБА_4 в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю у розмірі 80000 грн. за рахунок спадкового майна, яке ОСОБА_2 отримала після смерті боржника ОСОБА_4 Цим же рішенням з відповідачки на користь позивачки стягнуто судові витрати за проведення експертизи в сумі 1500 грн.. На даний час рішення суду відповідачкою не виконано.

Рішенням Заводського районного суду від 27.01.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто збитки від інфляції в сумі 27802 грн., 96 коп. та три проценти річних в сумі 622 грн. 43 коп. Зазначене рішення набрало законної сили 09.02.2016 року, про те, на даний час, відповідачкою не виконано.

В силу положень ст.623 ЦК України, боржник, який прострочив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604609 ЦК України.

З урахуванням встановлених фактичних обставин в контексті зазаначених правових норм з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню збитки від інфляції та три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобовязання по сплаті 81500,00 грн. та 28425,39 грн.

Згідно з листом ВСУ від 03.04.97 р. № 62-97 року і постановою ВГСУ від 01.02.2012 р. №52/30 індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Якщо грошове зобовязання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця.

Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця то з урахуванням цього місяця.

Таким чином сума збитків від інфляції складає 54914,70 грн., та 19152,77 грн. відповідно по кожному грошовому зобовёязанню.

Проте беручи до уваги положення ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а саме у розмірі 34633,96 грн. та 12079,56 грн., що загалом становить 46713,52 грн.

Окрім того задоволенню підлягає вимога стосовно стягнення з відповідача трьох відсотків річних за три роки (період зазначено позивачем), що складає 7335 грн., та 2558,25 грн..

Щодо стягнення з відповідача коштів повязаних з неотриманим доходом та моральною шкодою в звязку з невиконанням рішення, суд виходить з наступного.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим ОСОБА_1 доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Заявляючи вимогу про відшкодування майнової шкоди, позивач посилалася на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, їй завдано майнові збитки, оскільки вона була позбавлена можливості покласти невиплачені грошові кошти на депозитний рахунок у банку, що по своїй суті є вимогою про відшкодування упущеної вигоди.

Упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (пункт 2 частини другої статті 22 ЦК України).

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, наслідком такої протиправної поведінки.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Враховуючи наведене, сума збитків, яку просила стягнути позивач на відшкодування майнової шкоди, обґрунтовується умовними припущеннями про можливість отримання нею доходу.

Позивачем не надано суду доказів реальної можливості одержання доходу у разі сплати відповідачем суми боргу, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 573,16 грн. (56606,77 грн. - сума задоволених вимог х100% : 133 293,96 сума заявлених вимог = 43%; 43% х сума заявлених вимог х 1332,94 грн.: 100% = 573,16 грн.).

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,280, 352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції в сумі 46713,52 грн. та три проценти річних в сумі 9893,25 грн.

В задоволені вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення неотриманого доходу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 - 587,09 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. РНОКПП: НОМЕР_2

Повний текст рішення складено 29.03.2019 року

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК