ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1654/19 Номер провадження 22-ц/814/3076/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2019 року, постановлене суддею Стрюк Л.І.,

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

19.07.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.03.2009. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2019 у розмірі 11 401,60 грн., яка складається із: 1311,53 грн. - заборгованість за кредитом; 7 470,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 519,12 грн. - штраф (процентна складова), судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2019 року частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 березня 2009 року в розмірі 1 311,53 грн., судовий збір у розмірі 220,92 грн., а всього 1 532,45 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню з відповідача підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність договірних правовідносин між банком та ОСОБА_1 щодо сплати процентів, пені, комісії та штрафів.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим, а мотиви його прийняття такими, що зводяться не до фактів та доказів, якими вони доводяться, а на судову практику Верховного Суду, яка не може бути доказовою базою по справі та не стосуються спірних правовідносин.

Заперечує застосування до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, оскільки у даній справі правомірність договору та факт його укладення відповідачем не оспорюється, що свідчить про згоду позичальника з умовами кредитування. Підписавши анкету-заяву відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку які є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду по справах №428/2873/17 від 28.03.2019 та №923/760/18 від 08.07.2019.

Вважає, що районний суд, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, а подібні висновки порушують вимоги ст.ст.1048, 1054 ЦК України та норми міжнародного права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2009 ОСОБА_1 заповнив та підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він з ними ознайомлений та згодний. За умовами такої домовленості позичальник отримав кредитну картку «Універсальна 55 днів льотного періоду» НОМЕР_1 з кредитним лімітом на суму 500,00 грн. із базовою процентною ставкою 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%./а.с.9/

Укладений між сторонами договір складається з заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70//

Також 10.03.2009 ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 1,9% на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; комісія за кредитне обслуговування - 1% на залишок заборгованості, непогашеної упродовж льотного періоду; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів у сумі 500 грн. + 5 % від суми позову./а.с.10/

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором б/н від 10.03.2009 станом на 31.05.2019 становить 11 401,60 грн., яка складається із: 1311,53 грн. - заборгованість за кредитом; 7470,95 - заборгованість за процентами; 1600,00 грн. - комісія; 1019,12 грн. - заборгованість по судовим штрафам./а.с.6-8/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, пені та штрафів (фіксована та процентна складові), районний суд виходив із того, що банком не доведено належними та допустимими доказами повідомлення споживача про такі умови кредитування. При цьому, суд вважав, що заява не містить умов кредитування, а довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не підписана ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, однак вважає за необхідне змінити мотиви таких висновків.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на викладені норми матеріального права та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, яка є обов`язковою для врахування, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України. Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку.

Проте районним судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, заяві ОСОБА_1 , як позичальника, б/н від 10 березня 2009 року, а також довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду», які є частинами кредитного договору та погоджені сторонами, що підтверджується особистим підписом позичальника.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник, 10.03.2009 отримав кредитну картку «Універсальна 55 днів льотного періоду» № НОМЕР_1 , строк дії картки у заяві не обумовлений, проте конкретизований позивачем у довідці б/н: дата відкриття за якою 18.02.2009 (що передує даті звернення ОСОБА_1 із заявою до ПриватБанка), а строк закінчення - лютий 2013 року. Через 1 рік 3 місяці після закінчення строку дії кредитного зобов`язання за заявою від 10.03.2009 ОСОБА_1 надано кредитну картку № НОМЕР_2 строком дії з 17.05.2014 по жовтень 2017 року./а.с.34/

Згідно розрахунку банку за договором № б/н від 10.03.2009 ОСОБА_1 станом на 31.05.2019 нарахована заборгованість за користування кредитними коштами за період з 26.11.2010 по 31.05.2019, тобто поза межами строку дії платіжної картки «Універсальна 55 днів льотного періоду» НОМЕР_1 (18.02.2009 - лютий 2013 року). Відомостей стосовно пролонгації такого кредитного зобов`язання та погодження позичальником нових умов кредитування матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18), після спливу визначеного договором строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти та штрафні санкції за кредитом, тоді як вимоги про їх стягнення за період дії платіжної картки є не доведеними та такими, що суперечать умов кредитування, з якими погодився позичальник з таких підстав.

Аналізуючи умови кредитування за заявою, в контексті таких умов, викладених у довідці, апеляційний суд враховує, що вони є відмінними в частині базової процентної ставки за кредитом, яка в заяві визначена 1,9% на місяць на залишок заборгованості, в довідці - 1,9% на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у рік, а згідно наданого банком розрахунку заборгованості процентна ставка (поточна заборгованість) за період з 18.02.2009 по 01.03.2014 процентна ставка склала 30% згідно Умов та Правил, які не підписані позичальником та не є складовими кредитного договору, а тому стягненню не підлягають.

Також відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28.02.2013 (закінчення строку дії кредитного зобов`язання) така заборгованість у споживача відсутня.

Натомість, підстави та розмір накладення штрафів, які містяться в заяві (250 грн. +5% від суми позову) різняться із тими, що визначені у довідці (500 грн.+5% від суми позову), яка покликана конкретизувати умови зобов`язання, а не створити нові, які є суперечливими і незрозумілими для споживача та обумовленими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які не підписані позичальником, а тому не створюють для нього юридичних наслідків.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Загальні посилання банку на норми національного та міжнародного права таких висновків не спростовують та не звільняють позивача від обов`язку доказування, яке не можу ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.12,13,81 ЦПК України).

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримані, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2019 року - зміні в частині висновків суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, пенею, комісією та штрафами (фіксована частина і процентна складова).

Підстави перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ч.4 ст.376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2019 року - змінити в частині мотивів відмови у позові з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.12.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська