Справа № 202/3158/15-ц
Провадження № 6/202/56/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 202/3158/15-ц від 13.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 104481,16 доларів США та судового збору 1872 грн., посилаючись на те, що боржник рішення суду не виконує.

В судове засідання державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з'явився, про час і місце розгляду подання був повідомлений.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що дане подання задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист № 202/3158/15-ц, виданий 13.11.2015 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 104481,16 доларів США та судового збору 1872 грн.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5, визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень. Зокрема, розділом ХІІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця. Подання має обов'язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань тощо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері врегульовано Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте матеріали подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не містять доказів того, що боржник, будучи обізнаним про наявність зобов'язання по сплаті боргу та відкриття виконавчого провадження, маючи реальну можливість його виконати, вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

До подання додано лише копію виконавчого листа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копії викликів державного виконавця від 19.08.2017 року, 04.12.2017 року, 01.08.2018 року, 13.09.2018 року.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання боржником рішення суду, а боржник, незважаючи на це, ухиляється від виконання свого зобов'язання і може виїхати за кордон, не виконавши наявні зобов'язання, суду не надано.

Суд звертає увагу, що застосування такого обмеження як заборона виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Отже, враховуючи, що судом у судовому засіданні достовірно не було встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, матеріали подання не містять даних, що державним виконавцем вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, суд вважає, що у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-260, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим листом № 202/3158/15-ц від 13.11.2015 року ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у пятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Марченко