Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1463/19
Провадження № 2-к/321/1/2019
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.

за участю секретаря Бородіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за клопотанням інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська про визнання та надання дозволу на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 124,69 рублів Національного Банку Республіки Білорусь,

В С Т А Н О В И В :

До Михайлівського районного суду надійшло клопотання інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська про визнання та надання дозволу на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 3 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 124,69 рублів Національного Банку Республіки Білорусь.

Вказане клопотання мотивовано посиланням на ухвалу про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року, згідно якої було порушене наказне провадження і стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі 25 відсотків заробітку і іншого доходу щомісячно, при цьому мінімальний розмір аліментів в місяць для працездатного батька повинен складати не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму, починаючи з 16 листопада 2017 року і по день повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в дохід держави в розмірі 124,69 рубля.Інспекція міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська просить компетентний суд України визнати і надати дозвіл на виконання ухвали про судовий наказ суду від 17 листопада 2017 року в частині стягнення державного мита.

У судове засідання представник стягувача і боржник ОСОБА_1 не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. У відповідності до положень ч.5 ст.467 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов висновку про його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Статтею 462 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відносинах між Україною та Республікою Білорусь діє Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінськ 22 січня 1993 року та ратифікована Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР (далі Мінська Конвенція).

Відповідно до п. а) ст. 51 Мінської Конвенції кожна із Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує, зокрема, рішення установ юстиції, винесені на території інших Договірних Сторін, по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень).

Згідно із ст. 53 Мінської Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

Відповідно до ст.54 Мінської Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Згідно із ч.2 ст.465 Цивільного процесуального кодексу України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Клопотання інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська про визнання та надання дозволу на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 124,69 рублів Національного Банку Республіки Білорусь, надійшло до суду через Головне управління юстиції у Запорізькій області відповідно до Глави 1 Розділу ІХ Цивільного процесуального кодексу України та розділу V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27 червня 2008 року.

Ухвала про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року, згідно якого з ОСОБА_1 було стягнуто державне мито в дохід держави в розмірі 124,69 рубля не виконувалось, що підтверджується наявними у справі довідками суду Октябрьського району м. Вітебська.

Підстав для відмови у визнанні та виконанні вказаного судового рішення, передбачених ст. 55 Мінської Конвенції та ст. 468 Цивільного процесуального кодексу України, не встановлено.

Враховуючи те, що при розгляді клопотання про визнання й виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року, обставини, передбачені ст.55 Мінської Конвенції та ст.468 Цивільного процесуального кодексу України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, не встановлені, а також беручи до уваги те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах», підписаної країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікованої Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР, ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.462-470 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання інспекції міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Октябрьському району м. Вітебська про визнання та надання дозволу на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 124,69 рублів Національного Банку Республіки Білорусь - задовольнити.

Визнати на території України рішення іноземного суду ухвалу про судовий наказ суду Октябрьського району м. Вітебська від 17 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , та надати дозвіл на його примусове виконання на території України, в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита на користь Республіки Білорусь в розмірі 124 (сто двадцять чотири) рубля 69 копійок Національного Банку Республіки Білорусь, що за курсом НБУ на день розгляду клопотання складає 1415 (одна тисяча чотириста пятнадцять) гривень 23 копійок, на розрахунковий рахунок: № НОМЕР_1 , ВАТ «АСБ Білорусьбанк» м. Мінськ, УНП 300594330, код банку АКВВDY2X, призначення платежу: 03002 державне мито.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В.Машкіна