Справа №461/7154/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 березня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Іваника Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

позивачзвернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 75 000 гривень, 2 600 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 72 800 гривень та 4 300 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 120 400 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.01.2017 року та 22.03.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику - грошові кошти (в декілька етапів) - в розмірі 75 000 гривень, 2 600 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 72 800 гривень та 4 300 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 120 400 гривень. Всього відповідач отримав позикових коштів в розмірі 268 200 гривень. Кошти отримав відповідач для здійснення підприємницької діяльності та зобовязався повернути вказану суму, однак свої зобовязання за договором не виконав.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позов підтримує та просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями, також оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

25.01.2017 року та 22.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику - грошові кошти (в декілька етапів) в розмірі 75 000 гривень, 2 600 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 72 800 гривень та 4 300 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 120 400 гривень.

Факт укладення договору та передачі позичкодавцем коштів в сумі 75 000 гривень, 2 600 доларів США та 4 300 доларів США позичальнику підтверджується розписками від 25.01.2017 року та 22.03.2017 року /а.с.7,8/.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Також, з матеріалів справи видно, що позивач 26.04.2017 року направляв відповідачу вимогу про повернення суми заборгованості в строк 10 днів з дня одержання вимоги /а.с.10/, однак останній належним чином не відреагував та зобовязань за вищезгаданим договором позики не виконав.

За змістом статті 524 ЦК України, грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За наведених обставин, суд вважає встановленим факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики, а також того, що внаслідок невиконання своїх зобовязань за даним договором у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка підтверджується матеріалами справи та відповідно становить 268 200 гривень.

Зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не зявився та не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 268 200 гривень за договором позики, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 682,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (79000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Пустомитівський район, с. Підгірне) заборгованість за договором позики в розмірі 268 200 гривень (двісті шістдесят вісім тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (79000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Пустомитівський район, с. Підгірне) судові витрати в сумі 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 25 березня 2019 року.