Справа № 600/1011/18
Справа № 2/600/266/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, представника третьої особи адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити дії.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що 08.02.2017 року помер його дід ОСОБА_8 у с. Криве Козівського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Криве по вул. Слобода, 16, Козівського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,63 га., що знаходиться на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 11.04.2000 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 006847 від 19.07.2005 року. Заповіту спадкодавець не залишив.

Зазначає, що його мати ОСОБА_9, донька спадкодавця, померла до відкриття спадщини 17.11.2006 року, а тому він є спадкоємцем за законом в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_8 нарівні з іншими спадкоємцями першої черги за законом, а саме з синами спадкодавця ОСОБА_4, який своєчасно прийняв спадщину, та ОСОБА_10, який у встановленому законом порядку спадщину не прийняв та на даний час постійно проживає в Німеччині.

01.03.2018 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 заведено спадкову справу № 53/2017 за заявами про прийняття спадщини, що надійшли від ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Після закінчення шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак 05 листопада 2018 року приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Слобода, будинок, 16, у с. Криве Козівського району Тернопільської області та на 1/2 частку земельної ділянки, згідно Державного акта серії ЯА № 006847, яка розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області. Відмова мотивована тим, що після смерті спадкодавця є ще спадкоємець першої черги, син померлого ОСОБА_10, який проживає в Німеччині, та що між спадкоємцями виник спір.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 вважає дії нотаріуса незаконними, тому просить суд скасувати постанову приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 05.11.2018 року № 999/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року; зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_7 видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в с. Криве по вул. Слобода, 16, Козівського району Тернопільської області, та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,63 га., що розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 006847 від 19.07.2005 року, після смерті ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 14 січня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

27.02.2019 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких зазначив, що ОСОБА_2 є онуком спадкодавця ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року, тобто спадкоємцем другої черги, а тому не відноситься до осіб, які набувають право на спадкування за законом згідно зі ст. 1266 ЦК України. Послався на правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі № 519/728/16-ц. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, зіславшись на мотиви, викладені у позовній заяві.

Відповідач приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду, просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 всудовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Підтримали письмові пояснення щодо позову. Крім того ОСОБА_4 додатково повідомив, що він підтримує стосунки з рідним братом ОСОБА_10, який проживає у Німеччині, шляхом телефонних розмов. Зазначив, що брат був обізнаний про смерть батька, однак він постійно хворів та певний час перебував у лікувальному закладі, що, на його думку, слугувало перешкодою для звернення останнього із заявою про прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, 08.02.2017 року помер ОСОБА_8, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії I-ИД № 222862 від 08.02.2017 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Криве по вул. Слобода, 16, Козівського району Тернопільської області, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 11.04.2000 року та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,63 га., що знаходиться на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 006847 від 19.07.2005 року.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її - ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є його сини ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії I-УР № 832670 від 23.04.1960 року) та ОСОБА_10.

Донька спадкодавця ОСОБА_9 (свідоцтво про народження серії I-УР № 832669 від 23.04.1960 року) померла 17.11.2006 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії I-ИД № 037152, виданим 20.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-161цс-17.

Зазначене свідчить, що діти ОСОБА_9 позивач у справі ОСОБА_2Б.(свідоцтво про народження серії ІІ-ИД № 402185 від 05.02.1986 року) та ОСОБА_11 (дошл. ОСОБА_2)О.Б. (свідоцтво про народження серії ІІ-ИД № 357442 від 24.09.1982 року) являються спадкоємцями за законом в порядку спадкування за правом представлення після смерті свого діда ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року, та нарівні із іншими спадкоємцями першої черги за законом мають право на частку у спадковому майні, яка належала б за законом їх матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини.

Рішенням Тернопілського міськрайонного суду Тернопілської області від 15.03.2018 року, яке набрало законної сили 16 квітня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_11 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року, відмовлено.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, згідно положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно досліджених копій матеріалів спадкової справи № 53/2017 до майна померлого 08 лютого 2017 року ОСОБА_8, вбачається, що матеріали містять заяву від 01.03.2017 року про прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_4, та заяву від 20.04.2017 року про прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_2, які повідомили про існування інших спадкоємців: ОСОБА_10 та ОСОБА_11, будь-яких інших заяв про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять, при цьому в матеріалах спадкової справи наявна заява від 01.08.2017 року, згідно якої спадкоємець ОСОБА_11 відмовилася від належного їй спадкового майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2

ОСОБА_10, був обізнаний про смерть свого батька ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року, що підтвердив у судовому засіданні його рідний брат ОСОБА_4 та це не заперечувалося учасниками справи, а тому дана обставина не підлягає доказуванню ( ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

05.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 винесла постанову № 999/02-31 від 05.11.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Слобода, будинок, 16, у с. Криве Козівського району Тернопільської області та на 1/2 частку земельної ділянки, згідно Державного акта серії ЯА № 006847, яка розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області. Відмова мотивована тим, що що між спадкоємцями виник спір та що після смерті спадкодавця є ще спадкоємець першої черги, син померлого ОСОБА_10, який проживає в Німеччині. Також постанова містить посилання на ст. 49 Закону України "Про нотаріат", а саме на те, що нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, однак у постанові нотаріус жодним чином не зазначив, неподання яких саме відомостей та документів призвело до відмови у вчиненні нотаріальної дії та чи взагалі мали місце такі обставини.

Згідно із ч. 5. ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1272 ЦК України визнаено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Виходячи з положень п. п. 1.2. п. 1, п. п. 3.1. п. 3, п. п. 4.1, 4.9 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК України, не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 4 глави 13 розділу І Порядку нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією із яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на наведені обставини та врахувуючи, що позивач є спадкоємцем за законом в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_8, спадщину прийняв вчасно нарівні з іншим спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4, у своїх заявах останні зазначили коло спадкоємців, до якого входять ОСОБА_10 та ОСОБА_11, при цьому інших спадкоємців до майна померлого, які в розумінні вимог ч. 3, ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину, немає і судом не встановлено, з огляду на те, що в межах шестимісячного строку жодний із спадкоємців не реалізував свого права на прийняття відповідної спадщини, а відтак такі особи, в розумінні норми ч.1 ст. 1272 ЦК України та норми п.п. 4.1, п.п. 4.9. п. 4 глави 10 Порядку, вважаються такими, що не прийняли спадщину, їм не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, і їх не може бути закликано нотаріусом до спадкування, оскільки відсутні підстави для закликання до спадкування, так як такі особи не звертались до нотаріуса а ні з заявами про прийняття спадщини, а ні з заявами про видачу свідоцтва, беручи до уваги те, що законодавцем не передбачено перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину у спадкоємців, які прийняли спадщину в спосіб, визначений чинним законодавством України, з підстав, повязаних з наявністю інших спадкоємців, що не прийняли спадщину, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до задоволення.

Аргументи третьої особи та його представника про те, що позивач відноситься до другої черги спадкоїмців за законом, а тому відсутні підстави для задоволення позову, не можуть бути розцінені судом як обгрунтовані, оскільки не підтверджуються жодними доказами та спростовуються дослідженими матеріалами справи. Також помилковими є посилання на правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі № 519/728/16-ц, оскільки у цій справі наявні інші підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені інші фактичні обставини.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання приватного нотаріуса видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спадковому майні, суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту глави 86 ЦК України, положень ст.ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат» та глав 13, 14 Порядку, у разі встановлення обґрунтованості позову про оскарження нотаріального акта суд визнає такий акт неправомірним і скасовує його.

При цьому суд не має права зобов'язувати нотаріуса до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про нотаріат» та Порядком можуть здійснюватися лише нотаріусом за заявою особи, оскільки вказаними нормами передбачено і інші підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії, які підлягають перевірці нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 № 999/02-31 від 05.11.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_8, який помер 08.02.2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Козівський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 46027, вул. Лучаківського, 13/160, м. Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, 47600, вул. Дорошенка, 3, смт. Козова, Козівського району, Тернопільської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 47670, с. Криве, Козівського району Тернопільської області, паспорт серія МС № 878251.

Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя І.А.Чорний