З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/875/18
Провадження №2/377/22/19
26 березня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А.,без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя,-
30 листопада 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири №54, розташованої у будинку №11 Московського кварталу м. Славутич Київської області, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, набутого у приватну власність на підставі Договору міни, посвідченого 18 травня 2011 року державним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №1339, та в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 червня 2011 року Комунальним підприємством «АРБ у м. Славутич Київської області»; стягнути на її користь з ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по оплаті судового збору.
У судове засідання позивач і його представник не з,явилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги обгрунтовують наданими доказами до позовної заяви. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення, в разі неявки відповідача.
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності відповідачем до суду не подано.
За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 26.03.2019 року суд ухвалив заочне рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - сторони у справі, уклали шлюб 17 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис № 155, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2 (а.с.16).
Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 8 лютого 2017 року шлюб розірвано між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_1 (а.с.18).

Як вбачається із змісту позовної заяви, під час шлюбу за рахунок коштів спільного сімейного бюджету та кредитних коштів, отриманих за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 жовтня 2006 року в сумі 79 тисяч 500 гривень, що був укладений на ім'я ОСОБА_2 з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибббанк», за договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області 18.10.2006 року за реєстровим № 4813, придбали у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру № 29, що знаходиться у будинку № 3 Вільнюського кварталу м. Славутича Київської області.

Згідно договору міни, посвідченого 18 травня 2011 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1339, ОСОБА_2 міняє належну йому на праві спільної сумісної власності двокімнатну квартиру № 29, що знаходиться у будинку № 3 Вільнюського кварталу м. Славутича Київської області, на двокімнатну квартиру №54, що знаходиться в будинку №11 Московського кварталу м. Славутич Київської області, яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. Обмін вчинено за письмовою згодою ОСОБА_1, власником квартири №54, що знаходиться в будинку №11 Московського кварталу м. Славутич Київської області, щодо якої виник спір, є ОСОБА_2 (а.с.31-32).

Згідно довідки, виданої 16.11.2018 року, за адресою АДРЕСА_2, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Відповідно до звіту про проведення оцінки квартири №54, що знаходиться в будинку №11 Московського кварталу м. Славутич Київської області, її загальна вартість без врахування податку на додану вартість складає 281985 гривень (а.с.35-55).

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.61 цього Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 2 цієї статті об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно п.22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як передбачено ч.1 ст.69 цього Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилом ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з цього, кожна сторона спору має право на одну другу частину квартири, яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки квартира придбана під час шлюбу і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яка зареєстрована на ім'я відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, визначеному ст.364 цього Кодексу.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Придбавши нерухоме майно під час перебування в шлюбі, позивач та її чоловік - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні.

Доказів про домовленість між сторонами щодо порядку поділу майна, що є їх спільною сумісною власністю, або наявності шлюбного договору суду не надано.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 р. по справі № 6-1500цс/15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Отже, враховуючи, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, позивач має право на належну їй частку у спільному з відповідачем майні, вимоги позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири № 54, розташованої у будинку № 11 Московського кварталу в м. Славутичі Київської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на Ѕ частку квартири № 54, розташованої у будинку № 11 Московського кварталу в м. Славутичі Київської області, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутого у приватну власність на підставі Договору міни, посвідченого 18 травня 2011 року державним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1339, та в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 червня 2011 року Комунальним підприємством «АРБ у м. Славутичі Київської області».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в сумі 1409 гривень 93 копійки.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя Т. О. Малишенко