ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року застосовано заходи процесуального примусу у виді накладення штрафу до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в дохід державного бюджету штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762 грн..

В апеляційній скразі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надати суду в строк до 20.02.2018 року наступні докази:

-Матеріали службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк» по факту блокування рахунків ОСОБА_1.

-Докази про стан розрахунків ОСОБА_1, станом на 16.01.2018 року.

-Докази, що ОСОБА_1, використовує платіжні картки, як засіб доступу до відкритих на його ім'я рахунків, з порушенням умов укладених між ними договорів, а саме для отримання грошових коштів через шахрайські операції.

Копію вищезазначеної ухвали, ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав 25 січня 2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.90).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надати суду в строк до 21.03.2018 року наступні докази:

-Матеріали службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк» по факту блокування рахунків ОСОБА_1.

-Докази про стан розрахунків ОСОБА_1, станом на 16.01.2018 року.

-Докази, що ОСОБА_1, використовує платіжні картки, як засіб доступу до відкритих на його ім'я рахунків, з порушенням умов укладених між ними договорів, а саме для отримання грошових коштів через шахрайські операції.

Копію вищезазначеної ухвали, ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав 14 березня 2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.97).

21 березня 2018 року в судове засідання суду першої інстанції представник ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився та не надав витребувані ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Застосовуючи заходи процесуального примусу у виді накладення штрафу до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762 грн., суд першої інстанції дійшов до правильного та обгрунтованого висновку, оскільки не виконання Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» вимог ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року та вимог ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року призвело до протиправних перешкод у здійсненні судочинства у зв'язку з чим слід застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримував від суду судових повісток у судові засідання призначені на 20.02.2018 року та 21.03.2018 року, колегія суддів ставиться критично, оскільки в матеріалах справи наявні копії поштових повідомлень про вручення копії ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, якою витребувані вищезазначені документи та відкладено розгляд справи на 20 лютого 2018 року о 10:00 на аркуші справи 90 та ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року, якою витребувано вищезазначені документи та відкладено розгляд справи на 21 березня 2018 року о 14:30 на аркуші справи 97.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не зазначено в ухвалі від 21.03.2018 року ідентифікаторів про відправлення на адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" ухвали від 16.01.2018 року та 20.02.2018 року, не зазначено адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" (його юридичну чи фактичну), на яку вони були відправлені, а також не зазначено строки та спосіб виконання вимог суду, колегія суддів вставиться критично, оскільки в матеріалах справи наявні супровідні листи про направлення вищезазначених ухвал від 16.01.2018 року та 20.02.2018 року на адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" яка зазначена в позовній заяві (а.с. 89 та 96).

Щодо доводів про не зазначення судом строку та способу виконання вимог суду, колегія суддів також ставиться критично, оскільки зі змісту ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року вбачається, що витребувані докази ПАТ КБ "ПриватБанк" повинно надати в строк до 20.02.2018 року, а в ухвалі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року зазначено в строк до 21.03.2018 року.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова