Справа №265/7670/18
Провадження №2/265/237/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право кристування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності. Право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ 26.09.2005 року за реєстраційним номером 12184499. З 25 листопада 2014 року в квартирі окрім нього зареєстрована відповідачка його племінниця ОСОБА_2 Однак в ній не проживає більше року, не оплачує комунальні послуги та не несе участь в її утриманні. Крім того, йому стало відомо, що відповідачка з 09.05.2018 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, Росія. Наявність реєстрації відповідачки у помешканні створює для позивача низку додаткових витрат. Вважає, що відповідачка втратила право користування вказаним житлом, просить визнати її такою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло та зареєстрованому в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 26 вересня 2005 року за реєстром №12184499.

З довідки виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3, крім позивача зареєстрована також відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки з місця проживання, виданої ОСББ «Злагода-109», у квартирі АДРЕСА_3 вбачається, що ОСОБА_2 з 15.08.2017 року не проживає, даний факт був підтверджений сусідами квартири № 54 ОСОБА_3, та квартири 56 МіскіОглу Л.І.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, її визнання не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки відповідачка понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право кристування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 55 в будинку № 109 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26 березня 2019 року.

Суддя О.О. Костромітіна