КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/6347/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5460/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Величко Т.О., по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Палладіум» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, в якому зазначили, що є співвласниками житлового комплексу - будинку АДРЕСА_9, АДРЕСА_5 а саме ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3.

На 8-му поверсі будинку АДРЕСА_6 розташоване нежитлове приміщення АДРЕСА_8, площею 43,1 кв.м., яке межує з належною відповідачу ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_7.

Власниками квартир і нежитлових приміщень двох багатоквартирних будинків АДРЕСА_9, АДРЕСА_10 було створено ОСББ «Палладіум», яким під час проведення інвентаризації майна ОСББ виявлено, що відповідач на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_9-А встановив двері при вході в коридор загального користування, що є єдиним доступом до нежитлового приміщення АДРЕСА_8, яке відповідачу не належить.

Також позивачам стало відомо, що 22 лютого 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33973522 від 22 лютого 2017 року 11:09:18 відносно об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер 000 - однокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33973656 від 22 лютого 2017 року 11:14:23 відносно об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер 000 - двокімнатної квартири АДРЕСА_11 загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м. На підставі вказаних рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 19135102 про право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_12

Позивачі вказували, що вони, як співвласники Багатоквартирного будинку, а значить і спільного майна, не надавали відповідачу згоди на проведення будь-яких реєстраційних дій щодо спільного майна у вигляді коридору загального користування та нежитлового приміщення АДРЕСА_8 на 8-му поверсі багатоквартирного будинку, однак внаслідок дій відповідача щодо реєстрації права власності на дві квартири замість однієї відбулося загальне збільшення площі за рахунок майна співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, посилаючись на положення ст.ст. 1, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ч. 2 ст. 382, ст. 387 ЦК України, позивачі просили витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 частину коридору загального користування та нежитлове приміщення АДРЕСА_8 на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_13 загальною площею 55,2 кв.м шляхом передачі майна в розпорядження ОСББ «Палладіум». (а.с.1-6)

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року відкрито провадження у справі. (а.с.71)

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме на 54/100 частину (51,5 кв.м.) однокімнатної квартири АДРЕСА_14 (в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 19134992, дата та час державної реєстрації 16 лютого 2017 року 17:35:44 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розподілу), індексний номер 33973522 від 22 лютого 2017 року 11:09:18), права на яку зареєстровані за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; адреса реєстрації АДРЕСА_15. На обґрунтування заяви зазначив, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Останнім часом відповідачем вивозяться речі з належної йому квартири, що з великою ймовірністю є свідченням підготовки «новоутворених» квартир АДРЕСА_16 та АДРЕСА_17 до реалізації. Вважав, що внаслідок відчуження та реєстрації спірних приміщень за іншою особою/особами, в подальшому матиме наслідком утруднення та/або неможливість відновлення прав співвласників багатоквартирного будинку на спірне майно, виникне необхідність вжиття додаткових заходів та несення додаткових витрат для відновлення попереднього стану. (а.с.88-91)

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: ОСББ «Палладіум» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно: 54/100 частини (51,5 кв.м.) однокімнатної квартири АДРЕСА_16, загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_18 (в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 19134992, дата та час державної реєстрації 16 лютого 2017 року 17:35:44 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розподілу), індексний номер 33973522 від 22 лютого 2017 року 11:09:18), права на яку зареєстровані за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; адреса реєстрації АДРЕСА_15.(а.с.93-94)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що позивач належним чином не обґрунтував своє клопотання про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Вказував, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не з'ясував чи дійсно виник спір між сторонами та без наявних на те підстав, фактично обмежив право власності відповідача, яке охороняється законом. Заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна вважав неспівмірними із заявленими позивачами позовними вимогами. Крім цього, при постановлені оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не розглядаючи справу по суті, дійшов передчасного висновку про те, що спірне майно є спільним. (а.с.108-112)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Титикало Р.С. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. (а.с.126-132)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза того, що спірні приміщення будуть відчуженні та зареєстровані за іншою особою/особами, що в подальшому матиме наслідок утруднення та/або неможливість відновлення прав співвласників багатоквартирного будинку на спірне майно через необхідність вжиття додаткових заходів та несення додаткових витрат для відновлення попереднього стану, що може унеможливити виконання рішення суду у справі. Вказаний вид забезпечення позову суд вважав співмірним із заявленими позивачем вимогами. (а.с.93-94)

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є вимоги про витребування з володіння ОСОБА_1 частину коридору загального користування та нежитлове приміщення АДРЕСА_8 на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_13 загальною площею 55,2 кв.м шляхом передачі майна в розпорядження ОСББ «Палладіум».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі посилалися на те, що є співвласниками житлового комплексу - будинку АДРЕСА_5 зокрема коридору загального користування та нежитлового приміщення АДРЕСА_8 на 8-му поверсі багатоквартирного будинку за вказаною адресою. (а.с.1-6)

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2М зазначив, що між сторонами виник спір та внаслідок відчуження та реєстрації спірних приміщень за іншою особою/особами, в подальшому матиме наслідком утруднення та/або неможливість відновлення прав співвласників багатоквартирного будинку на спірне майно, виникне необхідність вжиття додаткових заходів та несення додаткових витрат для відновлення попереднього стану. (а.с.88-91)

Представник апелянта не заперечував і не спростував доводів позивача, що загальна площа 68,5 кв.м. квартири № 132а у будинку №25А по проспекту Академіка Палладіна у м. Києві складається у тому числі з частини коридору та нежитлового приміщення, загальною площею 55,2 кв.м.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

За роз'ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов'язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (порівняйте: "Кудла проти Польщі" [GC], N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, "Міфсуд проти Франції" [GC], N 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У цій справі позивачами заявлено вимоги стосовно витребування вищевказаних частини коридору загального користування та нежитлового приміщення, які є місцями загального користування, що повинно мати наслідком їх повернення у попередній стан.

Позивач ОСОБА_2 за наявними у виділених матеріалах доказами здійснює повноваження голови правління ОСББ «Палладіум».

При цьому, негативним наслідком неналежного забезпечення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є можливість реалізації спірного майна, що під час вирішення спору у даній справі, призведе до затягування її розгляду, оскільки виникає необхідність залучати до участі у справі нових власників чи користувачів, пред'являти додаткові позовні вимоги.

Тому, у випадку набрання законної сили можливим рішенням суду про задоволення заявлених у цій справі позовних вимог, примусове виконання такого набравшого законної сили рішення суду може бути утруднено або визнано неможливим без вжиття заходів забезпечення позову про які просив позивач ОСОБА_2

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Доводи апелянта, що позивачами не доведено їх права спільної власності на спірне майно мають бути оцінені під час розгляду справи і ухвалення рішення по суті спору і не можуть вирішуватись судом на стадії розгляду питання про наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову.

Встановивши, що невжиття таких вжитих районним судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду у цій справі у випадку задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала районного суду є законною і обґрунтованою.

Доводи скарги не спростовують цих висновків, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 22 березня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова