Справа № 166/622/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/1083/19 Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовує тим, що 22 червня 2016 року Ратнівським районним судом Волинської області було ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду в добровільному порядку заявником виконується.

Неповнолітній син ОСОБА_3 з серпня 2019 року проживає з ним за адресою : АДРЕСА_1 та продовжує освіту у навчально-виховному комплексі «Гімназія-школа» № 27 м. Маріуполя, що підтверджується відповідною довідками. Дитини на даний час знаходиться на утриманні батька, отже у заявника відсутній обов`язок, щодо сплати аліментів, оскільки дитина знаходиться на його утриманні та проживає разом з ним.

Просить визнати виконавчий лист № 166/622/16- ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання дитини, виданий 18.07.2016 року Ратнівським районним судом, таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 166/622/16-ц, таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, виданого 18 липня 2016 року Ратнівським районним судом Волинської області .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.

Заслухавши заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Ратнівського районного суду про стягнення аліментів з заявника на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, яке виконується за рахунок стягнення із заробітної плати постійно, що стверджується повідомленням ДВС, рішенням Ратнівського районного суду від 22.06.2016 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області 06 червня 2006 року.

З довідки об`єднання співвласників житлового будинку "ОРБИТА" від 26.08.2019, вбачається, що ОСОБА_1 проживає із сином ОСОБА_3 з серпня 2019 року.

З довідки навчально - виховного комплексу "Гімназія - школа" № 27 від 31.07.2019 року ОСОБА_3 є учнем цього навчального закладу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Словосполучення "або з інших причин" стосується словосполучення "якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням" та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як вбачається зі справи, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 зазначає те, що дитина - ОСОБА_3 наразі проживає з ним, отже, відпали підстави для примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого документу, виданого в рамках цивільної справи 166/622/16-ц.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

За змістом ст.181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відтак, з урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, питання щодо відкликання виконавчого документу може бути вирішено при вирішенні у передбаченому законом порядку питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновками суду щодо відмови з задоволені заяви, а доводи апеляційної скарги про підставність даної заяви є власним тлумаченням положень статті 432 ЦПК України.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: