Справа №463/6933/18
Провадження №2/463/642/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № ABH0F від 4 лютого 2015 року в розмірі 26 693,31 гривень, з яких 6 579,8 гривень заборгованість за кредитом, 8,23 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 948 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 14 409,98 гривень пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1 247,3 гривень штраф (процентна складова).

Позов мотивує тим, що 4 лютого 2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № ABH0F, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 579,8 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 8 серпня 2018 року (а.с. 16), в судове засідання не зявився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 3).

Відповідач в судові засідання 7 лютого 2019 року та 22 березня 2019 року не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В судовому засіданні встановлено, що 4 лютого 2015 року між сторонами, публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК», який змінив назву та організаційно-правову форму з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, та відповідачем було укладено кредитний договір № ABH0F, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 579,8 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Взятих на себе зобовязань відповідач не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 26 693,31 гривень, з яких 6 579,8 гривень заборгованість за кредитом, 8,23 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 948 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 14 409,98 гривень пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1 247,3 гривень штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості станом на 16 жовтня 2018 року (а.с. 4). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору та стороною відповідача не спростований.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № ABH0F від 4 лютого 2015 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 і відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача пені, й у задоволенні позову в цій частині відмовляє.

У звязку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 12 283,33 гривень, з яких 6 579,8 гривень заборгованість за кредитом, 8,23 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 948 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1 247,3 гривень штраф (процентна складова).

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 12 283 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят три) гривні 33 (тридцять три) копійки, а також судові витрати в розмірі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесяти двох) гривень.

В задоволені вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення з ОСОБА_2 пені в розмірі 14 409 (чотирнадцяти тисяч чотириста девяти) гривень 98 (девяносто восьми) копійок відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360080.

Відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: 79014, м. Львів, вул. Мучна, 16/8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Суддя: Стрепко Н.Л.