№ 243/3070/18
Справа № 2/243/989/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк», яке на підставі наказу Міністерства фінансів України «Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 519 від 21 травня 2018 року змінило тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а назву з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 22 квітня 2008 року між позивачем і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 16 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Також позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В звязку з цим при зміні кредитного ліміту позивач АТ КБ «ПриватБанк» керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Крім цього, розмір відсотків за користування кредитом встановлений «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що передбачено п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківський послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором.

Так, АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість відповідач свої обовязки за вказаним договором не виконав і станом на 31 січня 2018 року сума заборгованості за кредитним договором становить 33 026 гривень 63 копійки, яка складається з наступного: 3 819 гривень 49 копійок заборгованість за кредитом; 25 396 гривень 35 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 000 гривень заборгованість за пенею та комісією; 250 гривень штраф (фіксована частина) відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 1 560 гривні 79 копійок штраф (процентна складова) відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

В звязку з викладеним позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 33 026 гривень 63 копійки, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 762 гривні.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 9589-К-О від 10 листопада 2017 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не зявився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3, що діє на підставі ордеру серії ДН № 053098 від 16 січня 2019 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не зявилися, проте представником відповідача, який, відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки, було надано заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Крім того відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вона визнала в частині заборгованості за кредитом у розмірі 3 819 грн. 49 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 2 972 грн. 79 коп. В іншій частині позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 не визнала та просила суд у їх задоволенні позивачу відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

22 квітня 2008 року відповідачем по справі ОСОБА_1 було особисто підписано Заяву № 860471. З цієї Заяви слідує, що ОСОБА_1 ознайомилася та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Своїм підписом вона виражає свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до цієї заяви та проти чого не заперечує й сторона відповідача ОСОБА_1 отримала кредитну картку «Універсальна» з відновлюваним типом кредитної лінії.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з вимогами частини 1 статті 207 ЦК України слідує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 1 статті 628, статтею 629 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві, суд приходить до переконання про укладення сторонами саме кредитного договору, невідємними частинами якого є Заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» й «Тарифи Банку», та отримання в звязку з цим відповідачем кредитної картки «Універсальна» з відновлюваним типом кредитної лінії з кредитним лімітом 500 грн., який у подальшому було збільшено до 16 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31 січня 2018 року, вбачається, що станом на 31 січня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 3 819 гривень 49 копійок, яка складається з поточної заборгованості за кредитом у сумі 3 701 гривень 17 копійок, та простроченої заборгованості за кредитом у сумі 118 гривень 32 копійки.

Отже приймаючи до уваги вказаний розрахунок, а також визнання відповідачем позовних вимог у цій частині, суд, керуючись ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 3 819 гривень 49 копійок.

Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Так, Заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» є невідємними частинами укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору. Згідно з п. 2 Умов та Правил надання банківських послуг розмір винагороди за послуги банку є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватись та доповнюватись, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами. Винагорода банку сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом. Пунктом 5.8 цих Умов та Правил передбачено, що процентна ставка по кредиту за місяць, наступний за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць. Відповідно до п. 4.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

В той же час з довідок щодо відправлення SMS-повідомлень ОСОБА_1, долучених позивачем до своєї відповіді на відзив на підтвердження факту повідомлення відповідача про зміну процентів за користування кредитом, не вбачається, що відповідач по справі їх отримувала, а отже, що АТ КБ «ПриватБанк» виконав умови укладеного між ним та ОСОБА_1 кредитного договору та повідомив останню про зміну процентної ставки за даним кредитом.

Крім цього, положення пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору, в звязку з чим, на думку позивача, можлива зміна розміру відсоткової ставки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку суперечать вимогам ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-VI, відповідно до якої встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З пункту 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року слідує, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК

або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Так, в кредитному договорі, укладеному сторонами, суд не вбачає встановлення обставин, за якими застосовується інша процентна ставка, ніж погоджена сторонами при укладені вказаного кредитного договору.

Отже, суд приходить до висновку, що процентна ставка за кредитним договором, укладеним між сторонами, є фіксованою.

До того ж, з правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2012 року по справі № 6-149цс12, слідує, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9 січня 2009 року.

Натомість з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31 січня 2018 року, вбачається, що протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період з:

- 31 березня 2008 року по 31 грудня 2012 року 22.80% річних;

- 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року 30% річних;

- 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80% річних;

- 01 квітня 2015 року по 31 січня 2018 року 43,20% річних.

Тобто збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки з 01 січня 2013 року відбулось під час дії заборони на таке підвищення, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 22 квітня 2008 року (з дати отримання кредитної картки відповідачем) по 31 січня 2018 року слід перерахувати із розрахунку обумовленої договором ставки 22.80% річних.

Відповідно до п. 5.5 та 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів в році. Відсотки за користування кредитом (в тому числі простроченим та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку.

Так, при розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, суд виходить з наступного:

3 701 грн. 17 коп. (поточна заборгованість за кредитом) * 22.80 % / 360 днів * 3 572 днів (за період з 22.04.2008 року день отримання кредитної картки відповідачем по 31.01.2018 року) = 8 373 грн. 03 коп.

118 грн. 32 коп. (прострочена заборгованість за кредитом) * 22.80 % / 360 днів * 3 572 днів (за період з 22.04.2008 року день отримання кредитної картки відповідачем по 31.01.2018 року) = 267 грн. 67 коп.

8 373 грн. 03 коп. + 267 грн. 67 коп. = 8 640 грн. 70 коп.

Таким чином, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 22 квітня 2008 року по 31 січня 2018 року в розмірі 8 640 грн. 70 коп.

Що стосується наданого представником відповідача розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом, проведеного ТОВ «Професіонали Донбасу», з якого слідує, що сума заборгованості відповідача перед позивачем за користування кредитом, отриманим на підставі підписаного сторонами 22 квітня 2008 року кредитного договору, за період з 01 жовтня 2015 року по 28 лютого 2019 року становить 2 972 грн. 79 коп., то суд сприймає його критично, оскільки ані сторона відповідача, ані ТОВ «Професіонали Донбасу» у своєму розрахунку жодним чином не обґрунтовують обраний ними період розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за відсотками за користування кредитом, адже АТ КБ «ПриватБанк» у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_1 таку заборгованість за період з 31 березня 2008 року по 31 січня 2018 року, натомість наданий стороною відповідача розрахунок стосується періоду з 01 жовтня 2015 року по 28 лютого 2019 року. Крім того, вказаний розрахунок не є висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК

України, а тому й не є належним доказом на підтвердження саме такої суми заборгованості відповідача перед позивачем за відсотками за користування кредитом, яка у ньому зазначена.

Що стосується вимог позивача про сплату відповідачем заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 000 гривень, штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 гривень та штрафу (процентної складової) в розмірі 1 560 гривень 79 копійок, то суд в цій частині керується наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.

Так, в ході судового розгляду цієї справи було встановлено, що зареєстрованим та постійним місцем проживання відповідача є місто Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31 січня 2018 року, слідує, що станом на 14 квітня 2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за пенею та комісією відсутня. Відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» штрафи також не підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 3 819 гривень 49 копійок та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 8 640 гривень 70 копійок.

Отже сума задоволених позовних вимог становить 37,73% (12 460,19 грн. * 100% / 33 026,63 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 664 гривні 80 копійок (1 762 грн. * 37,73% / 100%).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню: заборгованість за кредитом у розмірі 3 819 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 8 640 грн. 70 коп., а також судовий збір в розмірі 664 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050, 1056-1, 1054, 1055 ЦК України, ч. 1, 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, на рах. 3111, МФО 305299, код ЕДРПОУ 14360570, заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 квітня 2008 року, яка станом на 31 січня 2018 становить 12 460 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят) гривень 19 копійок та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 819 гривень 49 копійок й заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8 640 гривень 70 копійок, а також судовий збір у розмірі 664 (шістсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 березня 2019 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4