Справа № 548/514/19
Провадження № 2/548/341/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що вона ОСОБА_1, є онукою ОСОБА_3 по лінії батька ОСОБА_4, що доводиться копіями свідоцтв про її народження серії ІІ-КЕ № 432131 та про народження її батька серії ЯТ № 534203.

30 серпня 2017 року її дід ОСОБА_5 помер в селі Княжа Лука Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І КЕ № 395803, виданим повторно Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 26.02.2019 року.

З довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області від 04 березня 2019 року № 193 слідує, що ОСОБА_5, проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті 30 серпня 2017 року в селі ОСОБА_6 (попередня назва Ульянівка), вул. Шевченка, 17 Хорольського району Полтавської області на території ОСОБА_2 сільської ради. Спільно з ним на момент його смерті ніхто не був зареєстрований.

Після смерті 30 серпня 2017 року ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема земельну ділянку площею 3, 293 га, місце розташування: ОСОБА_2 сільська рада Хорольського району Полтавської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :00:026:00155, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 680810.

Згідно заповіту, посвідченого 12 жовтня 2004 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 177, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав своєму синові, а батькові позивача ОСОБА_4.

Батько позивача ОСОБА_4 помер 18 серпня 2018 року у с. Слобідка Миргородського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-КЕ № 379387.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, яка прийняла його спадщину та оформила свої права на спадкове майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_7 02.03.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 278 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55336926 від 02.03.2019 року про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом та спадкоємець першої черги за законом померлого батька ОСОБА_3, не прийняв його спадщину, оскільки у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття його спадщини та згідно ст.ст. 1269-1270 ЦК України- не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи положення ст. 1223 ЦК України право на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3, одержали особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України позивач, ОСОБА_1, як онука померлого 30.08.2017 року ОСОБА_3 є його спадкоємцем пятої черги за законом, тому має право на його спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_8 від 04.03.2019 року № 218/01-16, позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини за всіма підставами після смерті 30.08.2017 року діда ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого було: с. Княжа Лука, вул. Шевченка, 17 Хорольського району Полтавської області, а тому йому розяснена можливість звернутись до суду з відповідною позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті та з урахуванням розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, дійсно пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 30 серпня 2017 року діда ОСОБА_3 з поважної причини, оскільки, починаючи з лютого 2016 року, постійно проживає на території іншої держави - ОСОБА_9, у якій вона працює за робочою візою та досить рідко приїжджає на територію України, а також не має юридичної освіти та достатніх знань в області спадкового права України, але виявляла намір прийняти спадщину, оскільки утримувала на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно померлого діда та вважала, що таким чином фактично прийняла його спадщину.

З огляду на те, що законодавством не визначено поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому поважність повинна визначатися, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження непереборних, істотних труднощів, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, суд вважає, що визначення позивачу судом додаткового строку для прийняття спадщини не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб. Рішення суду про задоволення позову в повному обсязі буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості.

На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку, що у позивача були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та такі обставини є поважними, а тому позов підлягає задоволенню. Тому суд вважає необхідним визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори тривалістю 2 місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного і керуючись ст..ст. 1217, 1261, 1270,1272,1277 , ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для прийняття спадщини померлого 30 серпня 2017 року ОСОБА_3, терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішення суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційній номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс : 37823.

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Хорольського району Полтавської області, адреса місцезнаходження с. Староаврамівка, вул. Леніна, 18 Хорольського району Полтавської області, поштовий індекс : 37823, ідентифікаційний код : 22535552.

Суддя : О.В. Коновод