ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ПАТ КБ ПриватБанк (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ПАТ Акцент-Банк та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 29 вересня 2009 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти у розмірі 81 785, 17 грн, зі сплатою 9,60 % річних, з кінцевим строком повернення 27 вересня 2013 року. На забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позичальник передала у заставу банку належний їй на праві власності автомобіль марки «ВАЗ 217210-110-01», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, на забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ПАТ «Акцент-Банк» договір поруки від 20 жовтня 2010 року № 167. Позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 21 березня 2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 71 645, 10 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 30 329,01 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 7 987,56 грн, заборгованості за комісією за користування кредитом 17 206,98 грн, заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 12 471,78 грн. та штрафами у розмірі 250,00 грн та 3 399,77 грн (фіксована частина та процентна складова відповідно).

Враховуючи викладене, Банк просив стягнути із відповідачів вказану кредитну заборгованість.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позичальник передав банку заставний автомобіль, однак банком не надано будь-яких уточнень заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 з урахуванням суми від реалізації цього автомобіля та не надано деталізованого розрахунку заборгованості за всіма складовими.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сума заборгованості включає суму реалізації заставного автомобілю та відображена в розрахунку заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позичальник передав банку заставний автомобіль, однак банком не надано будь-яких уточнень з урахуванням суми від реалізації цього автомобіля та не надано деталізованого розрахунку заборгованості за всіма складовими.

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти у розмірі 81785,17 грн. зі сплатою 9,60 % річних з кінцевим строком повернення 27 вересня 2013 року.

На забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позичальник передала в заставу банку належний їй на праві власності автомобіль ВАЗ 217210-110-01, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, за нею утворилась заборгованість, розмір якої станом на 21 березня 2013 року, згідно розрахунку Банку, становить 71645,10 грн. з яких: заборгованість за кредитом 30329,01 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 7987,56 грн., заборгованість за комісією за користування кредитом 17206,98 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 12471,78 грн. та штрафи: - 250 грн. та 3399,77 грн. (фіксована частина та процентна складова відповідно).

07 вересня 2011 року позичальник передала банківській установі для реалізації належний їй на праві власності автомобіль ВАЗ 217210-110-01, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується Актом прийому транспортного засобу.

Відповідно до наданого Банком Звіту про оцінку транспортного засобу від 31 травня 2012 року вартість вищезазначеного автомобіля на дату оцінки становить 47 000,00 грн., який реалізований банком у липні 2012 року за ціною 50500,00 грн. та кошти від продажу якого надійшли у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, проте їх виявилося недостатньо для того, щоб погасити заборгованість в повному обсязі.

Статтею 19 ЗУ Про заставу визначено право заставодержателя задовольнити свої вимоги в повному обсязі.

Статтею 24 ЗУ Про заставу передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого манна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, після реалізації автомобіля відповідачки 16 липня 2012 року нараховувалася заборгованість за кредитним договором, оскільки коштів від реалізації автомобіля було недостатньо для його повного погашення.

Встановлено, що частина заборгованості ОСОБА_1 була погашена за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля наступним чином: прострочена комісія у сумі 1112, 86 грн.; пеня у розмірі 22633,82 грн., погашення простроченого сальдо у сумі 25250,00 грн., а всього 48996,68 грн..

Зазначені зарахування сум підтверджуються розрахунками заборгованості.

При цьому, сума в розмірі 1503,32 грн. в суму погашення заборгованості не ввійшла.

Банк стверджує, що вказана сума в розмірі 1503,32 грн. була ним сплачена за послуги з перереєстрації автомобіля, проте таких доказів позивач суду так і не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Колегія суддів частково погоджується з Розрахунком, наданим Банком, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача кредитну заборгованість в загальній сумі 38 504,53 грн., з яких: 28 825,69 грн. (30 329,01 грн. 1503,32 грн.) - заборгованість за кредитом, 7 987,56 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 441,28 грн. - штраф (процентна складова).

Зменшуючи розмір тіла кредиту з 30 329,01 грн. на суму 1503,32 грн., колегія суддів виходить з недоведеності того, що вказана сума була сплачена Банком за послуги з перереєстрації автомобіля, а тому підлягає включенню до тіла кредиту та його зменшенню до 28 825,69 грн..

Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь банку пені, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин які мають істотне значення.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що стягнення пені призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується позовних вимог Банку в частині стягнення з відповідачки комісії, колегія суддів вважає за необхідне відмовити і в цій частині вимог, так як кредитний договір від 29 вересня 2008 року не містять положень щодо стягнення комісії. Винагорода, яка значиться в п. 17.1.8 не є комісією, а тому у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Також, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн, також не підлягають задоволенню, з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення 28 825,69 грн. - заборгованості за кредитом, 7 987,56 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), та 1 441,28 грн. - штраф (процентна складова). В решті позовних вимог слід відмовити.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь Банку підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1443,92 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DOC1AR18980009 від 29 вересня 2008 року станом на 21 березня 2013 року у розмірі 38 504,53 грн., з яких: 28 825,69 грн. - заборгованість за кредитом, 7 987,56 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 441,28 грн. - штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судовий збір в розмірі 1443,92 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко