РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/16227/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/416/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Шептицька С. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2019 року у складі судді Тимощука О.Я., постановлену в м. Рівне, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2019 року провадження у справі №569/16227/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито. Повернуто з Державного бюджету України ПАТ «Дельта Банк» сплачений судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права ПАТ «Дельта Банк» оскаржило її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд неправомірно закрив провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 255 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю предмета спору. Вказує, що станом на даний час відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов'язань за кредитним договором, заборгованість нею не погашена і залишається не сплаченою, а оскільки між Банком та відповідачем питання щодо погашення боргу залишається не вирішеним, а тому позов і на даний час є підставним. Закриваючи провадження у справі, суд встановив, що між сторонами відсутній предмет спору, що не відповідає дійсності, і залишив порушене право позивача не вирішеним. Вважає, що суд допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які покликався позивач в обґрунтування своїх вимог та не надав мотивування усім доводам сторони позивача, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду. Зазначає, що доказів відсутності боргу за кредитним договором перед Банком або вирішення питання в добровільному порядку сторона до суду не подала і судом не було здобуто таких доказів, натомість, було закрито провадження у справі. Додає, що проведення засідання по розгляду заяви про скасування заочного рішення без повідомлення позивача і без участі позивача (в матеріалах справи відсутні докази повідомлення банку про наявність та розгляд такої заяви), безпідставне скасування заочного рішення, відхилення клопотання банку про залучення третьої особи до справи та закриття провадження у справі свідчить про упередженість суду. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що підставою для закриття провадження у справі в порядку п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, слугувала відсутність предмета спору, а саме застави - квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була предметом іпотеки за договором № 79317. Згідно договору купівлі-продажу квартира продана на аукціоні № 910 від 06.09.2018 року, що підтверджується витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Іпотека за договором припинена реалізацією, на підставі рішення суду банком набуто право власності та продано квартиру новому власнику. Ні позивач ні відповідач не заперечують факт продажу квартири, як наслідок припинення іпотеки, що була предметом спору. Реалізація відбулась за договором купівлі-продажу, відтак предмет спору відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 07.03.2008р. було укладено кредитний договір № 0. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між сторонами 07.03.2008р. був укладений договір іпотеки № 79317, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було подано до суду позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки.

16 лютого 2015 року по даній справі було ухвалене заочне рішення про задоволення позовної вимоги Банку та в рахунок виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_1 перед Банком було звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі нерухомого майна у власність Банку. Дане рішення набрало законної сили 31.03.2015 року та було видане Банку для виконання.

Після реєстрації права власності на іпотечне майно та на виконання вищезазначених норм закону вказана квартира як власність Банку була передана на реалізацію на електронні торги з метою погашення заборгованості позичальниці та 06.09.2018р. придбана іншою особою, про що було укладено договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні. Кошти від реалізації даного нерухомого майна було зараховано на рахунок часткового погашення боргу відповідача перед Банком.

Від часу ухвалення рішення - 16.02.2015 року - і по дату реалізації іпотечного майна - 06.09.2018 року - відповідачем в добровільному порядку не здійснено будь-яких дій щодо погашення заборгованості та не сплачено жодного платежу на погашення боргу. Більш того, відповідачкою було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення від 16.02.2015р. (а.с. 101).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Рівненського міського суду від 16.02.2015 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при подальшому розгляді справи Банком було подано клопотання про залучення до участі в справі ОСОБА_3, який придбав на електронних торгах квартиру АДРЕСА_1, в якості третьої особи, оскільки вирішення даного спору суттєво впливає на права та обов'язки останнього (а.с. 150).

Встановлені обставини справи та процесуальна поведінка Банку вказують на те, що між сторонами на даний час існують невирішені питання щодо погашення боргу за договором кредиту. Банк заперечує виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором кредиту в повному обсязі.

За таких обставин відсутні підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України та закриття провадження у зв'язку з відсутністю спору між сторонами.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2019 року скасувати.

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Рівненського міського суду Рівненської області до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В. підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.