Номер провадження: 22-ц/813/2102/19
Номер справи місцевого суду: 501/3075/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від заявника ОСОБА_2 - не з'явились,

від заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України - не з'явились,

від заінтересованої особи Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні - не з'явились,

переглянувши справу №501/3075/18 за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року у складі судді Пушкарського Д.В., -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_2, звернувшись 22 жовтня 2018 року до суду з вищевказаною заявою, просила встановити юридичний факт загибелі чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Мар'їнка Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с.1-10).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 15 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України (з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право) (а.с.102).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 1018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 лютого 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті провадження, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає у помилковості встановлення того, що має місце спір про право.

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали про відмову у відкритті провадження у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких визначено у частині 1 статті 315 ЦПК України. Частиною 2 даної норми процесуального права передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_3 під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Мар'їнка Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_2 посилалась на те, що від встановлення даного факту залежить визначення статусу її чоловіка як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 3 липня 1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов'язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. Визначення статусу загибелі ОСОБА_3 як жертви міжнародного збройного конфлікту обумовлює виникнення у ОСОБА_2 права на отримання нею допомоги від гуманітарних організацій (Міжнародного Комітету Червоного Хреста, Міжнародної Федерації товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Товариства Червоного Хреста України).

Таким чином, встановлення факту, про який просить заявник ОСОБА_2, не зачіпає інтереси держави України і не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, так як не містить юридичної оцінки обставинам, на які заявник посилалась, як на підставу вимог, не містить обґрунтування позиції суду та вказівки на те, з ким у заявника виник спір про право, про що цей спір, чому суд дійшов висновку про те, що встановлення зазначеного юридичного факту пов'язується із наступним судовим вирішенням спору про право.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з правовою позицією, закріпленою у Рішенні Конституційного Суду України №9-зп від 25 грудня 1997 року, частина перша статті 5 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в закону спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Delcourt v.Belgium Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значене місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що учасникам судового процесу має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього положення.

Справа, за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з якою заявник звернулася до суду, відповідає вимогам статті 315 ЦПК України та підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Оскаржувана ухвала як така, що обмежує заявника у доступі до суду у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та постановлена за відсутності підстав для застосування частини 4 статті 315 ЦПК України, підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованих осію Міністерства соціальної політики України, Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення, - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков