печерський районний суд міста києва
Справа № 757/75/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року

Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання Саницька Б.В.,

справа № 757/75/19-ц

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Київська міська рада

предмет спору: визнання права власності,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на частину квартири, пояснює свої вимоги тим, що вона є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування Ѕ частки квартири від 24.04.1998 року, серії НОМЕР_1 , посвідченого Котенко І.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4217, та зареєстрованого 28 травня 1998 року Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі № 2879. Інша Ѕ частини квартири полежали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . На підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за нею права власності на Ѕ квартири.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Представник Київської міської ради в призначене судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Позивач є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування Ѕ частки квартири від 24.04.1998 року, серії НОМЕР_1 , посвідченого Котенко І.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4217, та зареєстрованого 28 травня 1998 року Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі № 2879.

Власником іншої Ѕ частини вищевказаного житла є ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З серпня 1996 року позивач разом із своїм чоловіком, донькою та матір`ю чоловіка по АДРЕСА_2 .

Від того часу позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє Ѕ частиною квартири, що належить ОСОБА_3 та використовує його для власних потреб.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_1 дійсно безперервно проживає та користується квартирою, є дружиною брата померлого, який був на утриманні сім`ї ОСОБА_1 .

Згідно ст. 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положеньстатей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіла та продовжує відкрито, безперервно користуватися Ѕ частиною спірної квартири АДРЕСА_3 суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.260,264-266 ЦПК України,344 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності за набувальною давністю на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 34,10 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: Київська міська рада, адреса реєстрації, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, .

Повний текст рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя Г. О. Матійчук