ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4588/18
Провадження № 2/210/406/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" березня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_6 Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації, суд
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про те на даний час фактично в квартирі проживає тільки мати ОСОБА_7, яка особисто сплачує за комунальні послуги, тоді як має невелику пенсію. ОСОБА_7 звернулася в управління соціального захисту для оформлення субсидії, але їй було відмовлено, через зареєстрованих в квартирі відповідачі, адже право на отримання державної субсидії мають сімї, чиї витрати на оплату житлово-комунальних послуг перевищують розмір обовязкового відсотка платежу. Відповідачі в квартирі є лише зареєстрованими та фактично в ній не мешкають. Тому позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2.
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожен окремо, до початку судового засідання подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Проти заочного рішення не заперечували.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомляли, заяв про відкладення розгляду справи не надавали. Правом на відзив не скористались.
Представник Третьої особи Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_6 Металургійної районної у місті ради до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заява про відкладення розгляду справи не надходила. Письмові пояснення на позовну заяву не надавав.
Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10, 11, 12, 13).
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Іллічівська» змінено на вулицю «Гетьманська».
У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_7 та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Голови ОСББ «Добробут-74» від 17.07.2018 року (а.с. 14).
З Актів від 10.04.2017 року, 17.11.2017 року, 23.05.2018 року, 12.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про те не мешкають за вказаною адресою з 1999 року (15, 16, 17, 18).
Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно з п. 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як член сімї власників квартири, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежують право позивачів на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі по 352,40 грн. з кожного окремо.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_6 Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: м. Кривий Ріг, вул. Гетьманська, 74/64, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: м. Кривий Ріг, вул. Гетьманська, 74/64, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Хлистуненко