Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа №641/6134/13-ц

провадження №61-7172св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування частками у праві спільної часткової власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року у складі судді Колодяжної І. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 рокуу складі колегії суддів: Швецової Л. А., Піддубного Р. М., Котелевець А. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому, з урахуванням уточнень, просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 за користування частками у праві спільної часткової власності 69 996,91 грн, 5 751,00 грн витрат за проведення експертиз, всього на суму 75 747,61 грн; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 34 476,09 грн матеріальної компенсації за користування часткою у прав спільної власності.

2. Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є власником 122/400 частин квартири АДРЕСА_1. Позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 належить по 61/400 частині спірної квартири кожному. У користуванні позивачів перебуває кімната №8 площею 11,7 кв. м, у користуванні відповідача перебуває кімната №3 площею 17,7 кв.м, у спільному користуванні співвласників - кухня №4, коридор №1, вбиральня №5, ванна кімната №6, вбудована шафа №7.

3. Позивачі вказували, що площа квартири, якою користується відповідач, не відповідає розміру його частки у праві власності - вона є значно більшою, тому, позивачі мають право вимагати від відповідача відповідну матеріальну компенсацію за користування належною їм часткою.

Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого

2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

5. Судові рішення мотивовані тим, що обраний позивачами спосіб захисту права власності становитиме надмірний тягар для іншого співвласника та очікувано призведе до порушення прав власника ОСОБА_3, що є неможливим в силу дії рівності прав усіх співвласників.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. У касаційній скарзі, поданій листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

7. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року дана касаційна скарга була залишена без руху для виправлення недоліків, а саме для подачі заявниками клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведеними причинами його пропуску та надання доказів на підтвердження їх поважності.

8. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

9. Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10. Вказану вище касаційну скаргу передано на розгляд до Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року поновлено

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд при вирішенні спору суд не повно встановив фактичні обставини справи, не врахував предмет та підстави позову та застосував закон, який не поширюється до виниклих правовідносин, а саме норму статтю 364 ЦК України, та не застосував закон, який підлягає задоволенню - статтю 358 ЦК України.

Доводи інших учасників справи

13. Інші учасники справи не скористалися правом подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14. Квартира АДРЕСА_2 належить сторонам у спраіві на праві спільної часткової власності.

15. Розмір частки позивача ОСОБА_1 у спірній квартирі становить 122/400 частин. Частки позивача ОСОБА_2 та відповідача

ОСОБА_3 рівні - по 61/400 кожного.

16. Позивачі зверталися до суду з позовом щодо визначення порядку користування спірною квартирою та не заперечували, аби відповідачу була виділена кімната площею 17 кв. м. З 2012 року визначено порядок користування.

17. Питання щодо припинення права власності позивачі не ставили та не звертались до суду про зміну порядку користування квартирою.

18. У справі, яка переглядається, позивачі ставлять питання про стягнення з відповідача компенсації за користування часткоюу спільній частковій власності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

19. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

21. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

22. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

23. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

24. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

25. Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

26. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

27. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

28. Статтею 3 ЦПК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

29. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

30. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (частина перша статті 5 ЦПК України).

31. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

32. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

33. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

34. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права.

35. За положеннями частини першої та другої статті 11 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

36. Згідно із частиною другою статі 31 ЦПК України у редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії, позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову.

37. Проте всупереч вимогам статей 212-214 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції, суд належним чином не з'ясував зміст позовних вимог, предмет та підстави заявленого позову, не встановив характер спірних правовідносин і не визначився, які права, свободи чи інтереси позивача порушені та яким чином вони можуть бути відновлені.

38. Так, відмовляючи в задоволенні позову з підстави статті 364 ЦК України, яка регулює порядок виділу частки із майна, що є спільній частковій власності, суд не зважив, що така вимога не заявлялась.

39. Посилання суду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі №-2925цс15 є помилковим, оскільки містить різні фактичні обставини справи у порівнянні зі справою, яка переглядається.

40. Так, при розгляді наведеної справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі.

41. Разом із тим, у справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення зі співвласника компенсації в порядку частини третьої статті 358 ЦК України без позбавлення останнього права власності на частку майна.

42. З наведеного слідує, що фактичні обставини справи судом не встановлені, висновок суду не відповідає заявленим позовним вимогам, що дає підстави для висновку про те, що спір судом фактично не вирішено.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

43. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

44. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

45. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судом не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого

2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

В. М. Сімоненко

І.М. Фаловська