Справа № 161/6730/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/802/280/19 Категорія: 61 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

представника позивача адвоката Носкова О. М.,

представника відповідача адвоката Левченко Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (скорочено ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 09.06.2011 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 078С21, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 180000 грн зі сплатою 18,3% річних та з кінцевим терміном повернення до 08.06.2021. Також, 09.06.2011 між ПАТ «Укрсоцбанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (іпотекодавцем) укладений іпотечний договір, за умовами якого в забезпечення виконання умов кредитного договору в іпотеку було передано трикімнатну квартиру загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і яка належить йому на праві приватної власності. Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, в липні 2014 року банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в справі № 161/11902/14-ц позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в позові відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили 24.10.2016. Разом з тим, 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1 в житловому будинку НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки пропонується задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_6 умов кредитного договору за період з 12.01.2015 по 11.10.2017 в загальній сумі 357050 грн 30 коп. В подальшому, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області від 19.04.2018 відкрито виконавче провадження № 56239212 про звернення стягнення на вказану квартиру. Позивач вказує, що відповідач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні якого відмовлено, а тому правових підстав у відповідача звертатися до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та вчиняти нотаріусом виконавчий напис не було, а тому просить визнати даний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., яким запропоновано звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1 в житловому будинку НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 і зареєстрованим в реєстрі № 219 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що позасудове врегулювання, а саме звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, відповідає змісту договору кредиту та договору іпотеки. Використання одного способу задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю використовувати інші встановлені законом та договором способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: судовий (на підставі рішення суду), та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача адвокатом Носковим О. М. подано відзив на апеляційну скаргу в даній справі в якому вказано, що відповідач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні якого відмовлено, а тому правових підстав для звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та вчинення нотаріусом виконавчого напису не було.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача адвокат Левченко Я. В. підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, представник позивача адвокат Носков О. М. апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача та представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідачем пропущено строк для звернення стягнення за виконавчим написом, так як з моменту пред'явлення вимоги від 30.01.2014 і дня вчинення виконавчого напису 11.01.2018, пройшло більше як три роки, що не відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладений договір кредиту № 078С21, згідно умов якого останній отримав кошти у сумі 180000 грн. зі сплатою 18,3% річних та з кінцевим терміном повернення до 08.06.2021 р (а.с. 4-8).

Також, 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в забезпечення виконання умов кредитного договору в іпотеку було передано трикімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить останньому на праві приватної власності (а.с. 9-11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в справі № 161/11902/14-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, а в частині звернення стягнення на вказаний вище предмет іпотеки в позові відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили 24.10.2016 (а.с. 12-14).

11 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1 в житловому будинку НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонується задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_6 умов кредитного договору за період з 12.01.2015 року по 11.10.2017 року в загальній сумі 357050 грн. 30 коп. (а.с. 14).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області від 19.04.2018 року відкрито виконавче провадження № 56239212 про звернення стягнення на дану квартиру (а.с. 16).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною 2 статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік) передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в справі № 161/11902/14-ц стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 078С21від 09.06.2011 в сумі 354988,61 грн. (а.с. 12-13) При цьому, як вбачається із виконавчого напису, нотаріус пропонує стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками, яка становить 357050,30 грн. (а.с. 14).

Тобто, матеріали справи не містять доказів безспірності вимог банку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 30 січня 2014 року внаслідок порушення умов кредитного договору позичальником ОСОБА_9 у позивача ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право дострокового повернення позики, оскільки утворилася заборгованість у розмірі 215 855,38 грн., у зв'язку з чим банк направив ОСОБА_3 як іпотекодавцю претензію 30.01.2014 (а.с. 17).

Нотаріусом надано копію виконавчого напису (а.с. 71,72-120), виконавчий напис вчиненено 11.01.2018., тобто встановлено, що виконавчий напис вчинено за спливом трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги. Доводи апеляційної скарги, що строк для здійснення виконавчого напису не пропущено, оскільки кредитний договір укладений строком до 8 червня 2021 року, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки банк скористався своїм правом для дострокового стягнення кредитної заборгованості, пред'явивши вимогу та звернувшись до суду з позовом про стягнення боргу, тим самим змінивши строк договору.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду у вказаній вище частині.

В той же час суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим покликання судом першої інстанції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року у справі № 161/11902/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про стягнення за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки про відмову в позові в частині звернення стягнення на предмет іпотеки як на підставу для відмови у даному позові, враховуючи, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в справі № 161/11902/14-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав ненадання суду доказів щодо оцінки предмета іпотеки, а його вартість визначена в договорі іпотеки станом на 09.06.2011 не може слугувати тим доказом, який би свідчив про це на час ухвалення рішення. (а.с. 13/зворот). Оскільки в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено саме у зв'язку з відсутністю оцінки майна, такі висновки суду, викладені у зазначеному рішенні, ніяким чином не впливають на предмет та підстави позову в даній справі.

Крім того, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання, а саме звернення до нотаріуса для здійснення виконавчого напису, що відповідає договору кредиту та договору іпотеки, - спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, висновок суду про безпідставність вимог позивача у зв'язку з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне керуючись п. 2) ч. 1 ст. 376 ЦПК України виключити з мотивувальної частини рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі наступну частину абзацу: «враховуючи, що є рішення суду, що набрало законної сили, при цьому відповідач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні якого відмовлено, а тому вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису є неправомірними» (а.с. 147/зворот).

За ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення наступний абзац: «враховуючи, що є рішення суду, що набрало законної сили, при цьому відповідач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні якого відмовлено, а тому вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису є неправомірними».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді