Ухвала

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 310/7729/17

провадження № 61-40432ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування та заповіту недійсними, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року позовні заяви ОСОБА_4 залишено без руху.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року позовні заяви ОСОБА_4 визнано неподаними та повернуті заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року повернуто скаржнику.

У липні 2018 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження на ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року слід відмовити з таких підстав.

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи викладене, вказані ухвали суду першої інстанції не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року відсутня в переліку судових рішень, зазначених у частині першій статті 389 ЦПК України, а ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року не була предметом апеляційного перегляду по суті, на предмет законності не перевірялась, а тому згідно вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті касаційного провадження на ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року, оскільки вказані ухвали суду першої інстанції не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Частина перша статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в апеляційному порядку, і ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху до зазначеного переліку не входить.

З огляду на зазначене, ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 353 заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційний суд, повертаючи ОСОБА_4 апеляційну скаргу правильно виходив із того, що згідно вимог пункту 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її скаржнику.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування та заповіту недійсними, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников