ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1776/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

з участю апелянта та його представника,

представників відповідача, представника третьої особи,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року, суддя Логінова С.М.,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району про визнання недійсним державного акта на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку серії ЯГ №305971, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0361 розміром 0,096 га.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 незаконно заволоділа частиною належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, у зв`язку з чим він позбавлений можливості внести відомості до Державного земельного кадастру, оскільки було виявлено перетин (накладення) належної йому земельної ділянки із земельною ділянкою відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд неправильно встановив обставини справи, оскільки не врахував, що справа містить докази накладення належної йому земельної ділянки на земельну ділянку відповідача, висновок з цього приводу судової експертизи цих обставин не спростовує.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області вказав на законність судового рішення. У відзиві ОСОБА_2 також зазначила про законність оскаржуваного судового рішення, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні апелянта та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача, а також представник третьої особи в суді проти апеляційної скарги заперечили та підтримали рішення суду першої інстанції.

Представник Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що 09.11.1995 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,084 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , на території Лісогринівецької сільської ради.

14.04.2008 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право приватної власності на суміжну земельну ділянку площею 0,0960 га, що розташована по АДРЕСА_2 .

Сторони в поданих до суду документах та в ході судового розгляду підтвердили, що межа у вигляді паркану з дротяної сітки по металевих стовпах, який розташований між їх земельними ділянками є фактичною межею, яка була погоджена 1995 року та з того часу незмінна. (а.с. 57, т.1, а.с. 141, т.1, а.с. 229, т.1).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №589/018 визначити межі накладення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 , відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою немає можливості, оскільки на земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 , не надана землевпорядна документація, а даних натурального огляду та інформації, яка міститься в наданих на дослідження матеріалах не достатньо для надання відповіді на поставлене питання. В той же час земельна ділянка АДРЕСА_2 , яка знаходиться у власності ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ЯЕ №305971, згідно розташування меж, визначеного наявною в матеріалах справи технічною документацією із землеустрою, накладається на земельну ділянку АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_1 , площа накладення становить 0,0148 га (148 кв.м.), тобто 15,4% від площі ділянки ОСОБА_2 . В додатку №9 вказаного висновку міститься план накладення земельної ділянки, в якому схематично відображено місце та виділено точки накладення.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_3 підтвердив, що земельна ділянка ОСОБА_2 згідно технічної документації із землеустрою та поворотних точок меж земельної ділянки згідно поземельної книги накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 .

На підтвердження цієї обставини свідчить також факт збільшення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0361 з 0,092 га до 0,096 га (а.с. 79, т.1, а.с. 38, т.1).

Як вбачається з акту обстеження спірних земельних ділянок по АДРЕСА_1 від 10.02.2017 року, під час комісійного обстеження спеціалістами Лісовогринівецької сільської ради за результатами вимірів було встановлено, що частина земельної ділянки, по координатах, занесених в кадастрову карту, накладається на земельну ділянку сусідів, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 305971, кадастровий номер :01:001:0361 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, т.1).

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їй повноважень.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатного отримання земельних ділянок фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла на дату оформлення права власності на спірну земельну ділянку, право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Одним із способів захисту прав на земельні ділянки згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З досліджених вище доказів, які не були спростовані відповідачем, можна зробити висновок про те, що земельна ділянка, належна ОСОБА_2 фактично неправомірно збільшена за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , що, в свою чергу, призвело до порушення прав останнього, тому оспорюваний державний акт не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону і він підлягає визнанню недійсним.

У зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витати, понесені позивачем по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 640 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 960 грн. покладаються на відповідачів в рівних частинах, по 800 грн. кожному (640+960:2=800).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 305971 від 14 квітня 2008 року, кадастровий номер :01:001:0361 розміром 0,096 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виданий ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 800 грн. з кожного, а всього 1600 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова