Провадження № 2/760/7981/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про стягнення завдатку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів в якому просить стягнути з відповідачів грошову суму (завдаток) в розмірі 1770720 грн та у разі задоволення позовних вимог стягнути солідарно з відповідачів суму судових витрат.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку про направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п.42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом п.41 вищевказаної Постанови, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак з позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги вбачається, що спір між сторонами не виник з приводу нерухомого майна,оскільки останній просить стягнути заборгованість, яка виникла з договірних відносин.

Так, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів грошової суми (завдатку) коштів за попередніми договорами купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки. За умовами яких, сторони домовлялися в майбутньому укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, речове право в даному випадку - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права, яке в даному випадку закінчується укладанням договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу. За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати лише на відшкодування збитків відповідно до ч.2 ст.635 ЦК України.

Як вбачається з позовної заяви, умови за попередніми договорами не виконані, тобто дії сторін за попередніми договорами не призвели до укладання договору купівлі-продажу, що в свою чергу не спричинило набуття права власності позивачем.

Оскільки позивач не набув права власності та будь-яких майнових прав на нерухоме майно, а стягнення завдатку за попереднім договором не є спором який виник із приводу нерухомого майна, то застосування положень ст.30 ЦПК України в даному випадку є неможливим. Вважаю правильним при вирішенні питання про підсудність даної справи керуватися правилами ч.1 ст.27 ЦПК України.

Позивач, при зверненні до суду в обґрунтування позовної заяви нормами матеріального права, посилається на ст.526 ЦК України. Звернення позивача з даним позовом за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва є помилковим, оскільки відносини між сторонами регулюються нормами чинного законодавства в площині суто договірних відносин (стягнення грошової суми (завдатку) коштів за попередніми договорами), які не виникають з приводу нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В позовній заяві позивачем вказана адреса відповідачів:

- ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_4 адреса: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_5 адреса: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_6 адреса: АДРЕСА_5 .

З відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ).

З відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище ІНФОРМАЦІЯ_1 на « ОСОБА_4 » та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище ІНФОРМАЦІЯ_2 на « ОСОБА_5 » та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрованим не значиться.

Отже, вищевказана справа не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва відповідно до територіальної юрисдикції (підсудності).

Беручи до уваги викладене, оскільки більшість відповідачів зареєстровані в Печерському районі м. Києва, наявні підстави для направлення даної цивільної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, що відповідатиме положенню ч.1 ст.27 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене вище, справа не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва, тому позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про стягнення завдатку передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст.27, 31, 32 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про стягнення завдаткуна розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва(01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя - Г.О. Козленко