"11" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Красновою І.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд -
Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України з ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 10 438,57 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Стеценка та Мінської, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Чері», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП від 01 жовтня 2015 року та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідність відповідача не була застрахована та на підставі заяви потерпілого ОСОБА_3 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 818,57 грн. Крім того, позивачем додатково понесено витрати за послуги аварійного комісару у розмірі 620,00 грн. Відповідачем у добровільному порядку не сплачено позивачу витрати, пов'язані із виплатою страхового відшкодування, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку.
18 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.
Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 02 січня 2019 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Стеценка та Мінської, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Чері», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП від 01 жовтня 2015 року та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як убачається з матеріалів справи, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_3.
05.10.2015 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із повідомленням про порожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 01.10.2015 року за участю автомобіля марки марки «Чері», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3.
Згідно Звіту про оцінку автомобіля № 9383 від 15.10.2015 року, складеного на замовлення МТСБУ оцінювачем ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та з врахування ПДВ становить 11 782,28 грн.
Вартість послуг аварійного комісара (експерта) ФОП ОСОБА_4 становить 620,00 грн.
07.12.2015 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.10.2015 року на перехресті вулиць Стеценка та Мінської, в м. Києві, з вини водія не застрахованого транспортного засобу марки «Чері», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2.
Як встановлено судом, на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
29.12.2015 року Моторним (транспортним) страховим бюро України видано наказ № 6916, відповідно до якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 9 818,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6916рв від 30.12.2015 року, копію якого долучено до матеріалів справи.
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.
Крім того, 30 грудня 2015 року позивачем Моторним (транспортним) страховим бюро України на адресу відповідача була направлена Претензія про регресні вимоги.
Однак, вбачається, що станом на теперішній час вказана Претензія відповідачем проігнорована, та сума страхового відшкодування погашена не була.
Таким чином, позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування за рахунок відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 818,57 грн., а також відповідачем підлягають до відшкодування витрати, понесені позивачем за оплату послуг за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 620,00 грн.
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1187, 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2.1 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 11 березня 2019 року.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідач - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1).
Суддя: