Справа № 159/4665/19
Провадження № 2/159/1238/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до Закону.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 19.01.2017 року, який було зареєстровано Ковельським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області, актовий запис №19. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів стало те, що протягом останнього часу відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, однак вона сама не взмозі утримувати неповнолітнього сина, оскільки його рівень матеріального забезпечення постійно зростає.

Як зазначила позивач у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, хоча останній і офіційно не працевлаштований, але має достатній рівень доходів, оскільки займається побічними заробітками.

Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання сина, а тому, обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач звернулась до суду та просить заявлений нею позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого 19.01.2017 року Ковельським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області, актовий запис №19, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 19.01.2017 року.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, та підтверджує той факт, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, а позивач - матір`ю.

Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, щоне спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, не виконує батьківських обов`язків.

Доказів, які б спростовували дані обставини відповідач суду не надав.

Як стверджується позивачем, відповідач ОСОБА_2 працює, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина без погіршення його матеріального стану, у зв`язку із чим вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач має вік 35 років, не подав доказів того, що він не має ніяких доходів, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність та доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі по 1300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою.

Визначений розмір аліментів в сумі 1300 гривень щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ковель Волинської області, паспорт № НОМЕР_1 орган, що видав 0717) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 від 23.02.2017 року, орган що видав 0717, ІПН НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, починаючи з 19.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ковель Волинської області, паспорт № НОМЕР_1 орган, що видав 0717) в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

ГоловуючийП. Ю. Бойчук