ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8511/19 Справа № 174/453/19 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини /а.с. 2-5/.

Позов обґрунтовано тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, у 2010 році рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. За період шлюбу у них народились спільні діти - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утримання дітей з нього стягувались аліменти за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2010 року в розмірі Ѕ частки з усіх видів його доходу (заробітку) до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з продовженням навчання його старшою донькою, за рішенням Вільногірського міського суду від 22.04.2019 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/8 частини його щомісячного заробітку. З 12.03.2016 року позивач перебуває в шлюбі з іншою жінкою, в якому народилась дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка за станом свого здоров`я перебуває на обліку в медичному закладі у м. Вільногірську, так як має вади серця, до того ж проходить лікування по невропатології. Позивач працює машиністом відвалоутворювача ГТВ філії «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК», де отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом його доходу, інших доходів немає. Вважає, що стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини його заробітку, після відрахувань з заробітної плати не дозволяють йому на належному рівні забезпечити існування та забезпечення його непрацездатної дружини та його молодшої дитини, що народилася в нього в повторному шлюбі та є порушенням його законних інтересів, а також інтересів його дружини та дитини, зокрема на достатній рівень життя, який би забезпечував всі фізіологічні та інші потреби його нової сім`ї. Його дружина має проблеми зі здоров`ям, а саме хворіє на жовчнокам`яну хворобу та хворобу нирок, а також має значне погіршення стану зубів після вагітності та годування груддю. Погіршився і його стан здоров`я, хворіє на хронічні хвороби шлунково-кишечного тракту, та має захворювання хребта. До того ж, він навчається в Київській Богословній семінарії на заочній формі навчання, сплачує за навчання 4800, 00 грн. за чотири сесії, крім додаткових витрат на переїзд та проживання. Зазначає, що буде додатково допомагати своїм дітям, але це залежить від їхніх особистих відносин з ними, яким перешкоджає відповідачка, що підтверджує його заява до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Директору ДСГП Петруші І.О. від 24.05.2012 р. та рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради № 480 від 08.12.2010 року, однак відповідачка його не виконує, не розуміє важливості спілкування дітей з батьком, й дідусем та бабусею, які з радістю спілкувалися б з онуками та надавали б їм допомогу, що вони й роблять, однак дуже ріко при коротких зустрічах та через нього. Таким чином вважає, що доцільним та справедливим, було б стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття, що буде відповідати інтересам усіх трьох його дітей та інтересам його дружини.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено /а.с. 104-109/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом винесено рішення з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити /а.с. 113-114/.

ОСОБА_2 скористалась своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подала відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання двох дітей не перевищує розмір визначений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», інших доказів для зменшення розміру аліментів позивачем не надано, тому суд вважає, що розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України. До того ж, рішенням Вільногірського міського суду від 17.04.2019 року про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - доньки ОСОБА_3 , судом при визначенні розміру аліментів вже було враховано всі обставини, на які вказує позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів по даній справі , а саме наявність в нього іншої сім`ї, перебування на його утриманні малолітньої доньки та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стан здоров`я позивача та членів його сім`ї. Інших доводів та доказів на підтвердження існування обставин , які б могли слугували підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина, позивачем суду не надано.

Колегія суддів з даним висновком суду не може погодитись та приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2010 року, яке набрало законної сили 12.05.2010 року, з позивача ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття на користь матері ОСОБА_2 у розмірі ј частини його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з 30.03.2010 року (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 12.03.2016 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 9). За період шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Відповідно до копії консультативного висновку дитячого кардіолога виданого КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії ДОР» 07.09.2018 року ОСОБА_4 , проходила обстеження у вказаній установі, встановлено наявність вад серця (а.с.15,20-21).

Відповідно до довідки № 177 від 26.02.2019 року ОСОБА_8 станом на 26.02.2019 року у Вільногірській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості на обліку як безробітна не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с.22).

ОСОБА_8 отримує щомісячну допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 гривень, що підтверджується довідкою виданою УСЗН ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.23).

Відповідно до наданих медичних документів та висновку ВКК, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з діагнозом «Остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з больовим синдромом» та проходив обстеження на захворювання «хронічний гастродуоденіт», діагностовано - «МР-ознаки кіфотичної деформації грудного відділу хребта, клиновидної деформації тіл хребтів» (а.с. 24-32).

З довідки про доходи № 1381 від 06.05.2019 року виданих філією «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК» вбачається, що ОСОБА_1 працює на даному підприємстві машиністом відвалоутворювача, середній розмір його заробітної плати складає 13 890, 00 грн., з 01.2018 року по 01.2019 року з нього утримувались аліменти в середньому розмірі 5 590,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 1113 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 26.02.2019 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований позивач, його дружина та донька (а.с. 22).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 480 від 08.12.2010 р. визначено режим спілкування ОСОБА_1 з його малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с. 7) та з метою усунення перешкоджання йому в спілкуванні з дітьми ОСОБА_1 звертався до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - директора ДСГП Петруші І.О. (а.с. 8).

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 року, з позивача ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, в зв`язку з продовженням нею навчання (а.с. 85-87).

Згідно довідки № 1820 від 15.04.2019 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 52).

З епікризу з історії хвороби вбачається, що у ОСОБА_2 діагностовано «Артрозо-артрит лівого тазостегнового суглобу з больовим синдромом» (а.с.55).

Відповідно до довідки про доходи № 35 від 08.07.2019 року виданої Державним професійно-технічним закладом «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_2 працює в даному закладі на посаді фахівця-адміністратора бази даних та отримує заробітну плату середній розмір якої складає 11 778 грн. (а.с. 97).

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що з 12.03.2016 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 9). За період шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, на його утриманні перебуває дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має проблеми зі здоров`єм, а саме вади сердця, а також двоє дітей від першого шлюбу, а саме: повнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання та неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначене вказує на зміну сімейного стану та стану здоров`я позивача, які не існували до ухвалення місцевим судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття останіх, у зв`язку з чим у позивача змінився матеріальний стан.

Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», яким було внесено зміни до ст. 182 СК України в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 відсотків.

Також, при зменшенні розміру аліментів, колегією суддів враховано той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із відповідачем, що дає підстави для висновку, що основне навантаження щодо виконання батьківських обов`язків, припадає саме на відповідача, оскільки матеріальне забезпечення дитини є лише однією із обов`язків батьків, серед інших - виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя, тощо.

Наведені зміни матеріального, сімейного стану та погіршення стану здоров`я платника аліментів, а саме з`явлення у сім`ї осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично знаходяться на його утриманні, а також погіршення стану здоров`я позивача, дають підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Така зміна розміру аліментів, на думку колегії суддів, забезпечує потреби дитини і враховує можливості її матері, батька.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відсутність існування обставин, які б могли б слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року у даній справі слід скасувати через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також в зв`язку з порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення по справі про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що позивач не ставить питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, колегія суддів вважає за можливе не стягувати сплачений з відповідача судові витрати сплачені позивачем при поданні позову у розмірі пропорційному задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров