Справа № 589/1260/19
Провадження № 2-о/589/100/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді Литвинко Т.В.

Присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка заяву Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3, хворої на заразну форму туберкульозу, -

ВСТАНОВИВ:

«Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» звернувся з заявою про примусову госпіталізацію до даного протитуберкульозного закладу ОСОБА_3 строком на три місяці.

Заявник свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в Шосткинському міжрайонному протитуберкульозному диспансері, хворіє на легеневу форму туберкульозу, є бактеріовиділювачем, що складає загрозу для сімї та оточуючого населення, потребує негайного протитуберкульозного лікування в умовах стаціонару, у зв'язку з погіршенням загального стану здоров'я. Разом з тим, хвора злісно ухиляється від стаціонарного лікування, на неодноразові виклики медичних працівників в диспансерне відділення не з'являється.

В судовому засіданні представник лікувального закладу заяву підтримала та просила задовольнити її.

Згідно положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності хворої, оскільки за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби.

Суд заслухавши учасників судового засідання, розглянувши матеріали заяви приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно виписки з амбулаторної карти № 191128 ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз з 2012 року. В період з 2014 по грудень 2018 року неодноразово лікувалась амбулаторно та стаціонарно. 19 грудня 2018 року повторно госпіталізована в відділення НФТБ, але до лікування відносилась недобросовісно, зловживала алкоголем. 04 березня 2019 року методом бактеріоскопії виявлено бактеріовиділення, але хвора від госпіталізації відмовляється. 25 березня 2019 року самовільно залишила відділення.

Згідно висновків лікарської комісії № 14 від 25 березня 2019 року та висновку лікаря-фтизіатра від 25 березня 2019 року ОСОБА_3 хворіє на активну форму легеневого туберкульозу з бактеріовиділенням, що являє загрозу для оточуючих, зокрема, для чоловіка, який проживає з пацієнткою в одному будинку. Хвора потребує негайної ізоляції та негайного стаціонарного паліативного лікування у зв'язку з виявленням бактеріовиділення, важким станом, негативною клініко-рентгенологічною картиною та негативними результатами обстежень, що становить загрозу для здоров'я хворої та епідеміологічну небезпеку для оточуючих. Строк лікування рекомендовано терміном у 3 місяці.

При цьому ОСОБА_3 злісно ухиляється від примусового стаціонарного лікування. На неодноразові виклики медичним персоналом в диспансерне відділення не з'являється. Є постійним джерелом розповсюдження хіміорезистентного туберкульозу серед населення.

Згідно акту відмови від госпіталізації від 25 березня 2019 року, складеного лікарем-фтизіатром та фельдшером, ОСОБА_3 від госпіталізації санітарним транспортом диспансеру в відділення легеневого туберкульозу для лікування хворих на невиліковні форм туберкульозу легень запропонованої адміністрацією диспансеру 25 березня 2019 року відмовилась. В тому, що становить небезпеку для оточуючих ознайомлена. Про можливі наслідки повідомлена

В своїй заяві від 25 березня 2019 року ОСОБА_4 підтвердила, що відмовляється від госпіталізації, оскільки не вважає себе хворою.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоровя" з метою охорони здоровя населення органи і заклади охорони здоровя зобовязані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СПІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню.

У відповідності до статті 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ.

Враховуючи вищевикладені норми закону та ті обставини, що ОСОБА_3 страждає заразною формою туберкульозу, є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, не бажає добровільно пройти курс лікування, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та госпіталізувати в примусовому порядку хвору до протитуберкульозного закладу.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

На підставі ч. 3 ст. 345 ЦПК України після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу слід надіслати відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Керуючись ст.ст. ст.ст.293, 294, 343-346, 354-355, ст.430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» задовольнити.

Примусово госпіталізувати до Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: вул. Лугова, 10, с. Гамаліївка, Шосткинського району Сумської області строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд.

Копію рішення направити для виконання Шосткинському ВП ГУНП в Сумській області.

Після набрання рішенням законної сили надіслати рішення Гамаліївській сільській раді Шосткинського району для вжиття заходів щодо охорони майна ОСОБА_3.

Головуючий:

Присяжні: