Справа № 211/809/19
Провадження № 2/211/881/19
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

у відсутність: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 04.04.2018 року померла матір позивача ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, буд. 142.

За життя матір позивача склала заповіт, яким все належне їй на праві власності майно вона заповідала позивачу та його брату ОСОБА_4. Однак, 16.11.2017 року ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, 142. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, на якій розташоване вищевказане домоволодіння нотаріус відмовив позивачу, пославшись на відсутність правовстановлюючого документу.

Вищевказана земельна ділянка належала матері позивача на підставі особистої приватної власності, державний акт від 25.05.2010 року ЯЙ № 001492 № 90.

Позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, буд. 142, кадастровий номер :03:093:0011, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, що померла 04.04.2018 року, та яка належала їй на підставі державного акту від 25.05.2010 року ЯЙ № 001492 № 90.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Представник виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради ОСОБА_2звернулась до суду з заявою, відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити.

Судом встановлено, що 04.04.2018 року померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с. 5, 6 - копії свідоцтв про смерть, про народження).

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, буд. 142.

За життя матір позивача склала заповіт, яким все належне їй на праві власності майно вона заповідала позивачу та його брату ОСОБА_4.

16.11.2017 року брат позивача, ОСОБА_4, помер.

ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус 13.11.2018 року видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, 142 (а.с. 7-9, 13 копії свідоцтва, витягів з реєстру, технічного паспорту).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, нотаріус відмовив, пославшись на відсутність правовстановлюючого документу (а.с. 14 постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2019 року).

Вищевказана земельна ділянка належала матері позивача на праві особистої приватної власності, а саме на підставі державного акту від 25.05.2010 року ЯЙ № 001492 № 90 (а.с. 10-12 копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2019 року, кадастрового плану земельної ділянки).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Отже, померла мати позивача ОСОБА_3 на законних підставах володіла земельною ділянкою, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після її смерті. Оскільки іншого шляху для захисту прав позивача не має, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 328, 1268, 1225, 1218, 1223, 1216, 1296 ЦК України, 78, 152 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, буд. 142, кадастровий номер :03:093:0011, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, що померла 04.04.2018 року, та яка належала їй на підставі державного акту від 25.05.2010 року ЯЙ № 001492 № 90.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_5