№ 201/3455/19
провадження 2/201/2013/2019
УХВАЛА

25 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 березня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Разом з позовом позивачем подано клопотання про розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1. ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З урахуванням вимог статті 13 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Також слід звернути увагу, що відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, згідно зі статтею 12 ЦПК, заявник повинний навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Однак, матеріали справи вищезазначених доказів не містять. Крім того слід зазначити, що з урахуванням вище викладеного та наведеного випливає, що відстрочення чи розстрочення сплати судового збору та звільнення від сплати судового збору здійснюється на розсуд суду та не є його обов'язком.

Перевіривши матеріали справи і клопотання вважаю за необхідне в задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору по справі відмовити, оскільки зазначене нічим обєктивно не підтверджено, крім того позивачем не підтверджено та не зазначено, що він знаходиться в скрутному майновому стані та це перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, а саме: останнє не підтверджено належними та допустимими доказами, також слід зазначити, що можливі посилання позивача на обставини (майновий стан), якими обґрунтовано зазначене клопотання не позбавляє його обовязку, передбаченого Законом України «Про судовий збір», щодо сплати судового збору при звернення до суду з позовною заявою, таким чином та з урахуванням вище викладеного та зазначеного, передбачених законом підстав для задоволення цього клопотання у даному випадку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 12, 13, 136 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Ухвала набрала законної сили 25 березня 2019 року.

Суддя