РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2932/17

Провадження № 2/643/189/19

20.11.2019 20 листопада 2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представників позивача: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шефель Денис Сергійович про визнання недійним договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений 20.10.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шефелем Д.С., зареєстрований у реєстрі №1300.

Вимоги позову мотивує тим, що 20.10.2016 уклала договір довічного утримання (догляду), вважаючи, що за таким договором буде надаватися догляд за позивачем, оскільки не має можливості самостійно піклуватися про себе через старчу немічність та хвороби, за що передала у власність відповідачу свою квартиру АДРЕСА_1 . Під час обговорення умов договору позивач звертала увагу представника відповідача, що вимушена укласти такий договір саме через похилий вік, стан здоров`я, що потребує стороннього догляду та допомогу, в тому числі прибирання житла, прання, готування їжі, купівлі харчів та ліків, сплати комунальних послуг тощо. Позивач була переконана, що саме таку допомогу отримає після укладання договору довічного утримання. Між тим, з часу укладання договору позивач не отримала жодного виду догляду, а наприкінці листопада 2016 дізналася, що умовами договору не передбачений обов`язок відповідача забезпечувати саме доглядом довічно. У тексті оскаржуваного договору не відображено обов`язки набувача та позивачу про це не повідомлялось, текст договору не перекладений на мову, яку позивач розуміє, оскільки є громадянкою Литви та володіє російською мовою. Договір позивачем особисто не прочитаний, т.я. страждає на захворювання обох очей, перебуває на обліку з 2012 у поліклініці з діагнозом - вікритокутова глаукома останнього ступеня, вікова макулярна дегенерація, вікова катаракта через що позивач дуже погано бачить, фактично не читає. Далі, позивач зазначає, що відповідач зобов`язався лише фінансово утримувати, в чому ОСОБА_4 не має потреби, т.я. отримує пенсію достатнього розміру. Відповідно до умов договору, відповідач нібито передала позивачу первинний платіж в сумі 50000грн., однак таких грошей остання не отримувала, оскільки був наданий договір доручення від 20.10.2016, згідно якого позивач передала ці 50000грн. на розрахунки за договором про виконання послуг та за внесення оплати від імені позивача за інші платні послуги. Отже, позивач вважає, що оспорюваний договір не відповідає внутрішній волі, оскільки помилялась щодо умов договору.

З боку відповідача надійшли письмові заперечення, якими відповідач позовні вимоги не визнає як надумані та безпідставні, вважає, що договір довічного утримання від 20.10.2016 укладено відповідно до вимог ЦК України, договір виконувався та виконується відповідно до положень договору. Для надання поточної допомоги ОСОБА_4 до останньої декілька разів приходила волонтер ОСОБА_7 , однак ОСОБА_4 відмовилась від допомоги, пославшись на заборону родичів. До укладання договору та при його укладанні позивач нічого не казала про необхідність надавати неї довічний догляду. Після укладання договору ОСОБА_4 не зверталась до відповідача та до ГО «Фонду допомоги Олени Орєхової» про необхідність надання неї будь-якого догляду тощо. Усі фінансові зобов`язання за договором ОСОБА_5 виконує відповідно до умов договору в повному обсязі та в строк, передбачений договором, ніяких пропозицій від позивача щодо внесення доповнень, змін до договору не надходило.

Від керівника ГО «Фонд Олени Орєхової» - ОСОБА_5. до суду надійшли письмові доводи та міркування на позовні вимоги, із яких вбачається, що приблизно 20-25 вересня 2016 ОСОБА_4 подзвонила до ГО «Фонд Олени Орєхової» з питаннями про можливість укладання договору довічного утримання, у зв`язку чим неї надано усну консультацію та надісланий пакет інформаційних документів. 10.10.2016 ОСОБА_4 звернулася до Фонду з пропозицією про укладання договору довічного утримання на запропонованих ОСОБА_4 умовах, які і знайшли своє відображення у договорі. В день укладання договору довічного утримання 20.10.2016, укладено договір супроводження договору довічного утримання від 20.10.2016. До укладання та при укладанні договору ОСОБА_4 нічого не казала про необхідність надавати неї догляду. Відповідно до політики Фонду після укладання договору довічного утримання з метою надання відчужуване допомоги - стандартного поточного догляду у м. Харкові, волонтер ГО «Фонд допомоги Олени Орєхової» ОСОБА_7 декілька разів приходила до ОСОБА_4 , однак остання відмовилась від такої допомоги через заборону родичів щодо отримання такої допомоги. ГО «Фонд Олени Орєхової» вважає, що договір довічного утримання від 20.10.2016, укладений відповідна до вимог ЦК України, відповідає вимогам чинного законодавства, договір виконувався та виконується згідно умов договору та всі фінансові зобов`язання ОСОБА_5 виконує у повному обсязі. У задоволені позову просить відмовити.

Від приватного нотаріуса ХМНО Шефеля Д.С. надійшли письмові пояснення щодо справи, із яких вбачається, що приватним нотаріусом ХМНО Шефелем Д.С. 20.10.2016 посвідчений договір довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 , який укладено між громадянкою Литви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як відчужувачем та ОСОБА_5 , як набувачем, від імені якої діяв ОСОБА_9 на підставі довіреності від 19.10.2016, про що зроблений запис в реєстрі про реєстрацію нотаріальних дій під №1300. Правочин проведено у повній відповідності із законодавством, а саме, ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 744-757 ЦК України. Нотаріусом перед підписанням зазначеного договору довічного утримання, сторонам правочину роз`яснено їх права та обов`язки, текст договору, його правові наслідки, а також попереджене про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються, для того, що юридична необізнаність не могла їм зашкодити. Нотаріусом встановлено волевиявлення осіб та дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину. підписуючи вказаний договір довічного утримання, сторони перебували при здоровому розумі, ясній пам`яті, діяли добровільно, повністю усвідомлюючи значення вчинюваних ними дій, сторони особисто прочитали договір у присутності нотаріуса та особисто підписали його.

В судовому засіданні представники позивача, кожний окремо, підтримали обставини, викладені у позову та його вимоги, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник ГО «Фонд допомоги Олени Орєхової» в судове засідання не з`явився.

Приватний нотаріус ХМНО Шефель Д.С. просив суд розглядати справу за його відсутності.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, письмові пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши свідків, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувала утриманням та доглядом довічно.

Так, судом встановлено, що 20.10.2016 громадянка Литви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відчужувач) з однієї сторони та ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_9 (набувач) з другої сторони, уклали договір, яким відчужувач ОСОБА_4 передає у власність квартиру, а набувач ОСОБА_5 отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 та взамін чого набувач ОСОБА_5 зобов`язується забезпечувати відчужувача ОСОБА_4 утриманням довічно на умовах цього договору, а саме, набувач зобов`язується довічно фінансово утримувати відчужувача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення його життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмірі 50000грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000грн. на місяць (а.с.7,8).

В судовому засіданні зі сторони відповідача допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та в якості свідка - відповідач ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_4 дзвонила та просила про матеріальну допомогу через тяжке матеріальне становище, що неї ніхто не допомагає, з родичами склалися неприязні стосунки. Запросила до себе з метою роз`яснити умови укладання договору довічного утримання. Приїхавши до ОСОБА_4 помітив, що у квартирі чисто, остання самостійно впорається зі справами, відвідує магазини тощо, однак потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_9 роз`яснив умови договору, ОСОБА_4 все задовольнило та стали збирати необхідні документи. Дійсно, у ОСОБА_4 є проблеми із зором, бачить одним оком, між тим, читала документи. У нотаріуса спілкувались, неї все було роз`яснено на української мові, яку вона розуміла. ОСОБА_4 підписала договір, розуміючи його умови. Також був укладений договір - супроводження. Після підписання договору отримала 50000грн. та погодилась на щомісячну матеріальну допомогу для оплати комунальних послуг в сумі 1000грн. ОСОБА_4 почувала себе добро, все розуміла та добровільно підписала договір. ОСОБА_9 юридичної освіти не має, надає інформаційно-консультативні послуги у Фонді.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з ОСОБА_4 не знайома, займається поштовими переказами. Неї відомо про укладений договір довічного утримання з ОСОБА_4 , оскільки робила перекази у м. Харків. Також відомо, що ОСОБА_4 дзвонила до Фонду, спілкувалося із ОСОБА_5 . Спочатку переказувалась щомісячна виплата, які надходили від ОСОБА_5 особисто, а в подальшому перекази повертались, т.я. не дозволяли їх отримувати родичі. Особисті рахунки ОСОБА_4 не надіслала, тому гроші передавались доставкою до домівки. Волонтер ОСОБА_11 навідувалась до ОСОБА_4 , яка спілкуватися не бажала, двері квартири не відкривала.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що у вересні 2016 до Фонду зателефонувала ОСОБА_4 , яка дізналися про діяльність Фонду через рекламу на радіо. ОСОБА_9 розповів про самотність ОСОБА_4 і те, що неї потрібна допомога. Після чого, ОСОБА_5 особисто спілкувалась з ОСОБА_4 та розповіла усі умови укладання договору довічного утримання. За умовами договору ОСОБА_4 отримувала 50000грн. одноразово та по 1000грн. щомісяця для оплати комунальних послуг. Прохань щодо надання інших послуг від ОСОБА_4 не надходило, при наявності будь-яких проблем до останньої приходили волонтери. Укласти договір попросила ОСОБА_9 , який діяв за довіреністю та допоміг з оформленням документів. Протягом року ОСОБА_4 все влаштовувало, однак потім з`явились родичі, ОСОБА_4 допомогу отримувати відмовилась. ОСОБА_5 вважає, що позивач не знає, що відбувається судовий процес, у якому з ОСОБА_5 судяться племінниця ОСОБА_4 . Також свідок зазначила, що Фонд допомагає пенсіонерам, договорі довічного утримання не укладає, а здійснює лише супровід. Гроші, які передавались позивачу, є особисті кошти ОСОБА_12

Далі, судом встановлено, що в день укладання договору довічного утримання 20.10.2016 між ГО «Фонд допомоги Олени Орєхової» та ОСОБА_4 укладений договір супроводження договору довічного утримання від 20.10.2016, яким Фонд зобов`язується надати ОСОБА_4 юридичні та інші інформаційно-консультативні послуги, пов`язані з виконанням договору довічного утримання відносно об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,кв53 за договором довічного утримання, а також допомогу у виконанні умов договору (т.1.а.с.10).

Із Додатку №1 до заяви від 19.10.2016 вбачається, що ОСОБА_4 підтверджує, що при умові підписання договору довічного утримання нею буде отримано одноразове грошове утримання у розмірі 50000грн., щомісячну виплату у розмірі 1000грн., оплату комунальних послуг, абонентську плату за телефон, водопостачання, електроенергію, соціальний пакет кабельного телебачення та оплата послуг домофону.

Із розписки від 20.10.2016 (т.1, а.с.64) вбачається, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 50000грн. в рахунок одноразової виплати згідно договору довічного утримання №1300 від 20.010.2016.

Із розписки від 20.10.2016 (т.1, а.с.63) вбачається, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 390грн. в рахунок щомісячного утримання за жовтень 2016 за умовами договору довічного утримання №1300 від 20.10.2016.

Разом з цим, у т.1 а.с.9 міститься договір доручення від 20.10.2016, укладений між ОСОБА_4 з однієї сторони як «Довіритель» та ОСОБА_5 з іншої сторони як «Повірений», за умовами якого Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя вчинити наступні юридичні дії, визначені у п.1.2 цього договору, а саме: отримати від довірителя грошові кошти у розмірі 50000грн. для подальшої оплати за договором про виконання послуг №10 від 21.10.2016 та протягом дії зазначеного договору провадити розрахунки за цим договором від імені Довірителя за послуги з догляду Довірителя, та за необхідності вносити оплату від імені Довірителя за інші платні послуги, про що має бути окрема домовленість сторін.

Отже, вищенаведене свідчить, що ОСОБА_4 отримала одноразове грошове утримання в сумі 50000грн. від ОСОБА_5 згідно розписки від 20.10.2016 і в той же день передала вказану суму грошей ОСОБА_5 для подальшої оплати за договором про виконання послуг згідно договору доручення від 20.10.2016.

Між тим, з боку відповідача не надано суду жодного належного доказу того, що останнім виконувались взяті на себе зобов`язання, обумовлені п.7 договору довічного утримання від 20.10.2016. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Із довідки Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 16.01.2017 № 770-04/20 про виплату пенсії, призначеної відповідно до законодавсива Литовської Республіки за період з 01.07.2016 по 31.12.106 вбачається, що ОСОБА_4 на її особистий рахунок в АТ «Ощадбанк» перераховано 26.09.2016 (за ІІІ квартал 2016) в сумі 19423,42грн. та 27.12.2016 (за ІУ квартал 2016) в сумі 18279,69грн. (т.1 а.с.14).

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст. 203 ЦК України).

У тексті договору довічного утримання (догляду) обов`язково зазначається, що набувач майна зобов`язаний надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування) з їх конкретизуванням або без такого та визначається грошова оцінка матеріального забезпечення, який встановлюється за згодою сторін (розділ 6п.84 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 №20/5).

Відповідно до глави 1 «Загальні положення п. 9 мова нотаріального діловодства визначається відповідно до ст. 15 ЗУ «Про нотаріат», а саме, якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі.

Позивач не є громадянином України, текст оспорюваного договору складався і як вбачається із пояснень нотаріуса, свідка ОСОБА_9 зачитувався українською мовою, при цьому, а ні в тексті договору, а ні в поясненнях нотаріуса відсутні будь-які дані про володіння ОСОБА_4 , як громадянкою іншої держави, українською мовою, відомості про переклад відсутні.

Далі, як вбачається із матеріалів справи, наданих позивачем медичних документів ОСОБА_4 1928 року народження, перебувала на обліку з приводу патології органу зору, виявлено судинну макулодистрофію обох очей та літню катаракту, глаукому тощо (т.1 а.с.13,15, т.2 а.с.57-68).

Із висновку фахівця № 08-428/2018/пп комісійного судово-медичного дослідження Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11.12.2018 № 08-11/428 вбачається, що даними медичної карти амбулаторного хворого №3322 ХМКЛ №14 ім. ОСОБА_13 , хвора ОСОБА_4 , 1928 року народження, перебувала на обліку з приводу патології органу зору, коли в 2004 в неї виявлено судинну макулодистрофію обох очей та початкову літню катаракту із показниками значного зниження гостроти зору; періодично проходила курси стаціонарного лікування; в 2014 для вирішення питання щодо хірургічного лікування глаукоми, рекомендована госпіталізація до МКЛ. Зір прогресивно погіршувався та за станом здоров`я на 05.04.2016 (найбільш близька дата огляду офтальмологом до дати підписання договору) гострота зору правого ока у ОСОБА_4 - рахунок пальців біля обличчя, лівого ока - 0,02 н.к. Ця гострота зору не дозволяла ОСОБА_4 читати друкарський текст шрифту 12-14 на стандартній відстані на час складання договору 20.10.2016. Судити про можливість читання тексту з використанням оптичних приладів (телескопічний монокулір) зблизька за наявними даними не є можливим. Можна також сказати, що за допомогою окулярів і лупи стандартний текст вона також читати не могла. Прогноз щодо підвищення гостроти зору і полів зору у ОСОБА_4 , враховуючи час маніфестації патології та характер незворотних органічних змін, несприятливий. Поліпшення гостроти зору при медикаментозному лікуванні, враховуючи вік пацієнта та характер патології, також маловірогідне. При цьому діагнозі і функціях органу зору можливе призначення пацієнта інвалідом 1 або 2 групи, що залежить від результатів виявлення полів зору (т.2 а.с.54-69).

В судовому засіданні експерт Сербіненко І.Ю. підтримав вищевказані підсумки судово медичного дослідження.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвредження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Отже, з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , 1928 року народження, громадянка Литви, при укладанні договору довічного утримання без встановлення факту володіння українською мовою, без перекладу змісту договору, маючи вади зору не могла читати друкарського тексту, фінансової допомоги у вигляді 1000грн. щомісяця не потребувала, а гроші за дорученням не отримала, то є підстави вважати, що позивач при укладанні договору розраховувала саме на догляд з боку відповідача, тому при вчинені правочину помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, волевиявлення ОСОБА_4 не відповідало її внутрішньої волі, а тому договір довічного утримання від 20.10.2016 слід визнати недійсним.

Доказів протилежного встановленого судом, крім пояснень свідків, що супроводжували укладання оспорюваного договору, є волонтерами Фонду, з боку відповідача, суду не надано.

Далі, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконанні робіт, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Із змісту позову не вбачається обґрунтування застосування наслідків недійсності правочину, тому виходячи із принципу диспозитивної, зважаючи на передбачену законом можливість заявлення вимог про повернення отриманого за недійсним договором, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вищевказаної вимоги, на даний час відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений 20.10.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шефель Д.С., зареєстрованим в реєстрі за №1300.

В іншої частині вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок)грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Треті особи: Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової», адреса місця знаходження: 01030,м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,68,оф.443; приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу харківській області Шефель Денис Сергійович, адреса місця знаходження: 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького,5.

Повний текст виготовлений 29.11.2019.

Суддя