Номер провадження: 22-ц/813/6303/19
Номер справи місцевого суду: 523/8378/18
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особі - виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, КП «ЖКС «Пересипський» про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, треті особі - виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, КП «ЖКС «Пересипський» про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської Ради, треті особі - Виконавчий комітет Одеської міської Ради, Департамент міського господарства, КП «ЖКС «Пересипський» про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов`язано Одеську міську Раду (код ЄДРПОУ 2659769, м. Одеса, Думська площа б.1) розглянути питання щодо зняття з балансу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» () житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ).

Стягнуто з Одеської міської Ради (код ЄДРПОУ 2659769, м. Одеса, Думська площа б. 1) на користь Держави, в особі в особі Державної судової адміністрації України, ( код за ) судовий збір у розмірі 786 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник ОМР - Танасійчук І.М.

Представники третіх осіб до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 22.04.1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали свідоцтво на право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4)

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку за вказаною адресою.

Отже ОСОБА_1 є власником в цілому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Одеської міської ради № 4686-1У від 29 вересня 2005 року позивачці була передана безоплатно земельна ділянка площею 0,0484 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель із земель, раніше наданих у користування (а.с. 10).

Позивачка також отримала державний акт серії ЯБ № 297040 на право власності на земельну ділянку площею 0,0484 га на АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс КП «ЖКС «Пересипський» на підставі розпорядження міського голови м. Одеса за № 97-01 р від 28.01.2003 року, що підтверджується листом № 572 від 28.04.2016р. (а.с. 12).

Судом встановлено, що на час розгляду справи будинок продовжує перебувати на балансі КП «ЖКС «Пересипський».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що виключною компетенцією органів місцевого самоврядування є управління житловим фондом, що перебувають у комунальної власності, а також погодження передання іншим суб`єктам права власності об`єктів комунальної власності, у зв`язку із чим необхідно зобов`язати ОМР, як орган який має повноваження щодо управління житлового фонду, який перебуває у комунальній власності, розглянути питання щодо зняття з балансу КП «ЖКС «Пересипський» житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки інші підпорядковані відповідачу організації самоусунулись від відновлення порушених прав позивачки.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (частина перша статті 18).

Згідно ч. 1 ст. 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з п. 2.2. Статуту КП ЖКС «Пересипський» предметом діяльності відповідача по справі є управління житловим та нежитловим фондом, у тому числі надання послуг та проведення робіт пов`язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду, благоустрою території».

Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до КП ЖКС «Пересипський», Департаменту міського господарства Одеської міської Ради, юридичного департаменту Одеської міської Ради з приводу зняття будинку з балансу КП ЖКС «Пересипський» (а.с. 12-28).

Так, згідно листа Директора департаменту міського господарства Козловського О.М. від 02.07.2016 року вбачається, що усі комунальні підприємства «ЖКС м. Одеси» були поінформовані у письмовому та усному вигляді про зняття домоволодінь з балансу без потреби прийняття міською радою будь-яких рішень (а.с. 15).

25.01.2017р. ОСОБА_1 отримала лист з Департаменту міського господарства з додатками з юридичного департаменту Одеської міської ради про можливість зняття з балансу домоволодінь без будь-якого рішення Одеської міської ради (а.с. 22)

Однак, 31.05.2018р. ОСОБА_1 знову звернулася із заявою до КП «ЖКС Пересипський» про зняття з балансу будинку на площі Молоді, 14, проте отримала письмову відмову в задоволенні своєї заяви і відповідь про те, що позивачка має право звернутися до суду (а.с. 28).

У доводах апеляційної скарги, ОМР зазначає, що оскільки саме КП «ЖКС «Пересипський» відмовило позивачу у задоволенні заяви про зняття спірного будинку зі свого балансу, а отже саме дії КП «ЖКС «Пересипський» призвели до порушення прав та інтересів позивача, тому позивачем безпідставно подано позов до ОМР про зобов`язання останньої розглянути питання зняття з балансу КП «ЖКС «Пересипський» домоволодіння.

Разом з тим, апеляційний суд вважає такі доводи помилковими, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч. 8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, виключною компетенцією органів місцевого самоврядування є управління житловим фондом, що перебувають у комунальної власності, а також погодження передання іншим суб`єктам права власності об`єктів комунальної власності.

А тому правильним є висновок суду, щодо необхідності зобов`язання саме Одеську міську Раду, як орган який має повноваження щодо управління житлового фонду, який перебуває у комунальній власності, розглянути питання щодо зняття з балансу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки інші підпорядковані відповідачу організації самоусунулись від відновлення порушених прав позивачки, посилаючись на відсутність у них таких повноважень.

При цьому, у доводах апеляційної скарги, ОМР сама зазначає, про те, що наявність зареєстрованого права власності позивача на даний будинок свідчить про безпідставність знаходження такого майна на балансі КП «ЖКС «Пересипський», який мав бути знятий з балансу ще під час проведення приватизації даного будинку, що є фактично визнанням позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особі - виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, КП «ЖКС «Пересипський» про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда