ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №583/669/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/3894/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника відповідачів: адвоката Нежевело В.В.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

Чернеччинська сільська рада Охтирського району Сумської області,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зем-центр»,

Головне управління Держгеокадастру в Сумській області,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 583/669/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року (суддя Плотникова Н.Б., дата складення повного тексту рішення не зазначена), -

в с т а н о в и в:

10 березня 2015 року ОСОБА_1 пред`явила позов в уточнених вимогах якого в редакції від 16 жовтня 2015 рок просила суд: скасувати виданий ОСОБА_2 Державний акт (бланк серії ЯЕ № 387269) на право власності на призначену для індивідуального житлового будівництва земельну ділянку, площею 0,0600 га (кадастровий номер :04:001:5004), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати проведену 09 листопада 2007 року за номером 68 державну реєстрацію цього Державного акту у Книзі записів реєстрації держаних актів, а також скасувати реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

скасувати виданий ОСОБА_2 Державний акт (бланк серії ЯЕ № 387270) на право власності на призначену для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 0,1500 га (кадастровий номер :04:001:5005), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати проведену 09 листопада 2007 року за номером 69 державну реєстрацію цього Державного акту у Книзі записів реєстрації держаних актів, а також скасувати реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

скасувати виданий ОСОБА_3 Державний акт (бланк серії ЯЛ № 354512) на право власності на призначену для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 0,2124 га (кадастровий номер :04:001:5011), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати проведену від 25 березня 2011 року за номером 00326 державну реєстрацію цього Державного акту у Книзі записів держаних актів, а також скасувати реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до виданого 21 січня 1998 року Державного акту (бланк серії ІІ-СМ № 035373) на право приватної власності на земельну ділянку, вона є власницею призначеної для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства земельної ділянки, площею 0,47 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі АДРЕСА_2 ). Право приватної власності на вищевказану земельну ділянку позивачка набула на підставі рішення виконкому Бакирівської сільської Ради народних депутатів від 22 вересня 1997 року.

У 2014 році ОСОБА_1 звернулася до Управління Держкомзему у місті Охтирка та Охтирському районі Сумської області з метою виготовлення технічної документації і внесення відомостей про земельну ділянку № 7 до Державного земельного кадастру. Проте у виготовленні технічної документації позивачці було відмовлено через те, що частина зазначеної у Державному акті від 21 січня 1998 року земельної ділянки № 7 віднесена до інших земельних ділянок (кадастрові номери :04:001:5004, :04:001:5005, :04:001:5011), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( далі земельна ділянка № 6 ) та належать громадянкам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не була зібрана та проаналізована наявна документація із землеустрою, планово-картографічні матеріали, зокрема план зовнішніх меж земельної ділянки, яка належить позивачці відповідно до Державного акту від 21 січня 1998 року. Внаслідок цього при встановленні меж земельних ділянок, що надавались у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_3 при виготовленні кадастрового плану земельних ділянок не враховано поворотні точки меж земельної ділянки та лінійні проміри між точками по межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та яка є суміжною із земельними ділянками відповідачок.

Також, відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 619 - межа між земельними ділянками відповідно до Державного акту ОСОБА_1 не відповідає межі відповідно до Державних актів ОСОБА_3 та не відповідає фактично існуючим межам між земельними ділянками домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до оспорюваних державних актів земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не тільки накладаються на земельну ділянку ОСОБА_1 але й на частину її господарських будівель.

При реєстрації земельних ділянок (кадастрові номери :04:001:5004, :04:001:5005, :04:001:5011) було порушено правило внесення відомостей до Державного земельного кадастру, що унеможливлює реєстрацію належної ОСОБА_1 земельної ділянки в державному земельному кадастрі та отримання позивачкою Свідоцтва про право власності.

Необхідність скасування правовстановлюючих документів на належні відповідачкам земельні ділянки № 6 та їх державної реєстрації необхідно для узгодження меж сусідніх ділянок в державному земельному кадастрі. Посилаючись на вищевказані обставини позивачка просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_8 пред`явила до ОСОБА_1 , Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області зустрічний позов у якому просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області № 26 від 22 вересня 1997 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площами 0,09 га для індивідуального житлового будівництва та 0,38 га для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,47 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати недійсним і скасувати Державний акт на право приватної власності на землю (бланк серії ІІ - СМ № 035373) від 21 січня 1998 року виданий на ім`я ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за № 15.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням виконавчого комітету Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22 вересня 1997 року № 26 ОСОБА_6 передана у власність земельна ділянка, площею 0,42 га в межах згідно з планом за адресою: АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства на підставі чого був виготовлений та виданий Державний акт (бланк серії ІІ-СМ № 035374) від 21 січня 1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14.

Згідно вказаного вище рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 передано у власність суміжну земельну ділянку № 7 , площею 0,47 га для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства на підставі чого був виготовлений та виданий Державний акт (бланк серії ІІ-СМ № 035373) від 21 січня 1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 погодили Акт узгодження межових знаків на місцевості та не оскаржували його. Тобто, починаючи з 1997-1998 років межа між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не змінювалася.

В 2007 році ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 за Договором купівлі-продажу в 2007 році продав ОСОБА_2 земельну ділянку за вказаною адресою, площею 0,21 га, що становить 1/2 частину від 0,42 га відповідно до Державного акту (бланк серії ІІ-СМ № 035374) від 21 січня 1998 року, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,06 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року та додатковим рішенням цього ж суду від 06 травня 2010 року по справі № 2-2435 визнано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,21 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства. На підставі наданого судового рішення та технічного завдання МКП «Гео-Сервіс» була виготовлена документація із землеустрою та було видано Державний акт на ім`я ОСОБА_3 (бланк серії ЯЛ № 354512) від 25 березня 2011 року. Зауважень з боку ОСОБА_1 не поступало, дії землевпорядників вона не оскаржувала, скарг з цього приводу не подавала, Акт погодження меж ОСОБА_1 погодила та підписала. З 25 травня 2009 року (дата погодження меж) по 05 березня 2015 року (дата звернення до суду) минуло більш 5 років, що свідчить про сплив позовної давності за позовними вимогами ОСОБА_1 . Кадастрові номери на земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 присвоювалися разом з виготовленням державних актів відповідно до вимог чинного законодавства.

Вважає, що 17 грудня 2012 року ОСОБА_1 , змінивши технічну документацію на будинковолодіння та конфігурацію площі будинковолодіння, намагається підвести під технічну документацію на будинковолодіння нові кути та проміри земельної ділянки на території подвір`я по АДРЕСА_2 та тим самим розширити межі та площу виділеної їй земельної ділянки.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 619 від 18 вересня 2015 року встановлена невідповідність просторового розташування меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Сформована технічно та юридично земельна ділянка з фактичними розмірами по АДРЕСА_2 порушує права власників земельних ділянок по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як площа вказаної земельної ділянки не відповідає фактичній площі розташування земельної ділянки на місцевості, в тому числі по межі її розташування з земельними ділянками по АДРЕСА_1 .

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав незаконними та скасував Державні акти: серії ЯЕ № 387269, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0600 га для індивідуального житлового будівництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстраційним номером: 68 від 09 листопада 2007 року, кадастровий номер :04:001:5004;

серії ЯЕ № 387270, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за реєстраційним номером 69 від 09 листопада 2007 року, кадастровий номер :04:001:5005;

серії ЯЛ № 354512, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,2124 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстраційним номером: 00326 від 25 березня 2011 року, кадастровий номер :04:001:5011.

Скасовано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю записи про реєстрацію Державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯЕ № 387269, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0600 га для індивідуального житлового будівництва, реєстраційний номер: 68 від 09 листопада 2007 року; серії ЯЕ № 387270, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер 69 від 09 листопада 2007 року; серії ЯЛ № 354512, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,2124 га для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер: 00326 від 25 березня 2011 року.

Скасовано в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок, кадастровий номер :04:001:5004, :04:001:5005 за ОСОБА_2 та земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:5011 за ОСОБА_3 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області залишено без задоволення. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю заявлених вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі по 1657,80 грн. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції встановивши, що земельна ділянка, площею 0,2124 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстраційним номером - 00326 від 25 березня 2011 року, була відчужена власником - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , не залучив останню до участі у справі як співвідповідача.

Місцевий суд упереджено та однобічно розглянув справу, оскільки залишив поза увагою доводи експертів про невідповідність земельної технічної документації фактичному розташуванню земельних ділянок на місцевості у всьому с. Залісове, Охтирського району Сумської області. Суд взяв до уваги висновок експертизи, розтлумачивши його лише на користь позивачки ОСОБА_1 , прийняв сторону позивачки, чим порушивши права відповідачів. ОСОБА_1 обрала неправильний спосіб захисту, оскільки між сторонами не існує спору про право власності, спір виник про межу між земельними ділянками, оскільки статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проблему потрібно вирішувати визначенням розташування межі або встановленням порядку користування земельними ділянками, а не скасуванням державної реєстрації із визнанням незаконними державних актів та їх скасуванням. Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про постановлення окремої ухвали щодо вжиття заходів належного реагування на виявлені порушення норм чинного законодавства в межах даної цивільної справи.

Правом на подачу відзиву в порядку, передбаченому положеннями статті 360 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, позивачка не скористалася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів - адвоката Нежевело В.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 1988 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 134-138).

Рішенням Бакирівської сільської Ради народних депутатів Охтирського району Сумської області від 22 вересня 1997 року за № 26 затверджено матеріали технічного звіту на виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю в с. Залісове таким громадянам: ОСОБА_6 - загальною площею 0,42 га, в тому числі для обслуговування будинку - 0,06 га, для підсобного господарства - 0,36 га; ОСОБА_1 - загальною площею 0,47 га, в тому числі для обслуговування будинку - 0,09 га, для підсобного господарства - 0,38 га (т. 1 а.с. 42-43).

На підставі вищезазначеного рішення виконкому Бакирівської сільської Ради народних депутатів Охтирського району Сумської області Матусевич О.Й. видано Державний акт на право приватної власності на землю (бланк серії ІІ - СМ № 035373) від 21 січня 1998 року на земельну ділянку, площею 0,47 га для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15 (т. 1 а.с. 47).

На ім`я ОСОБА_6 на підставі цього ж рішення виконкому видано Державний акт на право приватної власності на землю (бланк серії ІІ - СМ № 035374) від 21 січня 1998 року на земельну ділянку, площею 0,42 га для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14 (т. 1 а.с. 101).

20 вересня 2001 року за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_4 купила призначену для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,21 га, розташовану в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 100).

15 грудня 2017 року право власності ОСОБА_4 на призначену для ведення особистого сільського господарства земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 за адресою: АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.5, а.с.21).

15 лютого 2019 року за нотаріально посвідченим Договором дарування (реєстровий № 153), ОСОБА_4 подарувала, ОСОБА_2 прийняла у дар, земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 за адресою: АДРЕСА_1 (т . 5, а.с. 65).

15 лютого 2019 року право власності ОСОБА_2 на призначену для ведення особистого сільського господарства земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 за адресою: АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку було зареєстроване приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Зіньковським І.М. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.5, а.с.66).

09 листопада 2007 року на підставі Договору купівлі-продажу (бланк ВЕО № 734156) від 13 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу в реєстрі за № 726, ОСОБА_2 одержала Державний акт (бланк серії ЯЕ № 387269) на право власності на призначену для індивідуального житлового будівництва земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5004), площею 0,0600 га та Державний акт (бланк серії ЯЕ № 387270) на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5005), площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с. 32-33).

Таким чином, під час апеляційного перегляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 21 січня 1998 року є власницею земельної ділянки, загальною площею 0,47 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Власником суміжної земельної ділянки, загальною площею 0,42 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з 21 січня 1998 року був громадянин ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Належна ОСОБА_6 земельна ділянка № 6 , яка є суміжною із земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 , змінювала своїх власників. На час ухвалення оскаржуваного судового рішення земельна ділянка № 6 , фактично складається з трьох земельних ділянок на які видавалися окремі документи, а саме: 1) земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:5004), площею 0,0600 га, власником якої є ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 13 квітня 2007 року; 2) земельної ділянки ( кадастровий номер :04:001:5005), площею 0,1500 га, власником якої є ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 13 квітня 2007 року та 3) земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 га, власником якої також є ОСОБА_2 на підставі Договору дарування від 15 лютого 2019 року.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно, згідно з рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року, додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2010 року та ухвалою цього ж суду від 09 червня 2010 року у цивільній справі № 2-2435/2009 за відповідачкою ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом було визнано право власності земельну ділянку, площею 0,21 га по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 85-86).

На підставі вищевказаних судових рішень 25 березня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 був виданий Державний акт (бланк серії ЯЛ № 354512) на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 34).

02 серпня 2017 року рішенням Апеляційного суду Сумської області у цивільній справі № 2-2435/2009 (залишеним без змін Постановою Верховного суду від 04 листопада 2019 року), було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 . Суд апеляційної інстанції скасував рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2010 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,21 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відмовив ОСОБА_3 у задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,21 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 і скасував ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2010 року (т. 4 а.с. 107-109).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку коли вважав встановленим факт, що відповідачка ОСОБА_3 на час ухвалення оскаржуваного судового рішення була власником земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:5011). Виданий на ім`я ОСОБА_3 25 березня 2011 року Державний акт (бланк серії ЯЛ № 354512) припинив свою юридичну дію в силу скасування 02 серпня 2017 року судового рішення у цивільній справі № 2-2435/2009 (рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року, додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2010 року та ухвалою цього ж суду від 09 червня 2010 року), яке підтверджувало обставини набуття ОСОБА_3 права власності на землю. Відповідачка ОСОБА_3 не є суміжним землевласником позивачки. Повноважень щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою (кадастровий номер :04:001:5011), площею 0,2124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 не має. Отже, через неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги, які були заявлені до неналежного відповідача - ОСОБА_3 .

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 619 від 18 вересня 2015 року, проведеної експертом Сумського відділення Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Таранець Т.А. (т. 1 а.с. 151-174), з технічної точки зору, станом на дату проведення обстеження даних земельних ділянок, фактична площа використання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) становить 4040 кв. м, фактична площа використання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_1 ) становить 4551 кв. м.

З технічної точки зору, межі земельних ділянок, відповідно до державних актів ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року), ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року) не відповідають межам земельної ділянки відповідно до державного акту ОСОБА_6 (серії ІІ-СМ №035374 від 21 січня 1998 року) по АДРЕСА_1 . Величина невідповідностей становить:

- просторового розташування: 168,96 м - 202,02 м;

- лінійних розмірів:

- вздовж червоної лінії: відсутня;

- зі сторони ділянки № 5 - 0,06 м;

- з тильної сторони - 0,01 м;

- зі сторони ділянки № 7 - 0,06 м;

- площі - 0,0024 га

З технічної точки зору, межа між земельними ділянками відповідно до державних актів ОСОБА_1 (серії ІІ-СМ № 035373 від 21 січня 1998 року) по АДРЕСА_2 , не відповідає межі відповідно до державних актів ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року), ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року) по АДРЕСА_1 та не відповідає фактично існуючим межам між земельними ділянками домоволодінь по АДРЕСА_1 . Величина невідповідностей становить:

- просторового розташування меж, визначених державними актами ОСОБА_1 (серії ІІ - СМ № 035373 від 21 січня 1998 року) та ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року), ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року): 168,96 м - 202,02 м;

- просторового розташування меж, визначених державним актом ОСОБА_1 (серії ІІ- СМ № 035373 від 21 січня 1998 року) та меж відповідно до фактичного використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 : 173,37 м - 203,68 м ;

- просторового розташування меж, визначених державними актами ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року), ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року) та меж відповідно до фактичного використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 : 1,58 м - 1,51 м - 2,03 м - 2,38 м;

- площа перетину меж, визначених державними актами ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року), ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року) та меж відповідно до фактичного використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 : 326 кв . м .

Згідно із договором № 81 від 21 жовтня 2015 року ПП «Бюро землевпорядного проектування» на замовлення ОСОБА_1 розробило технічну документацію на земельні ділянки, площею 0,3800 га та 0,0900 га, що розташовані по АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 108-168).

31 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до узгоджувальної комісії Бакирівської сільської ради із заявою про погодження встановлених зовнішніх меж земельної ділянки № 7 для виготовлення ПП «Бюро землевпорядного проектування» технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості. Цю заяву комісія задовольнила й надала відповідний висновок від 04 квітня 2016 року ( т.2 а.с. 125-126)

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,09 га та площею 0,38 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 95).

Рішеннями державного реєстратора Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 25 квітня 2016 року за № РВ - 016, № ЗВ - 016 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» та з підстави знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (т. 2 а.с. 96, 97-99).

Згідно листа Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 25 квітня 2016 року , державним кадастровим реєстратором Управління була надана відмова ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з перетинами з суміжними земельними ділянками, а саме АДРЕСА_1 . Суміжними землевласниками станом на 25 квітня 2016 року не були здані каталоги координат на земельні ділянки (розроблені ліцензійними) організаціями, тобто будь-які зміни в каталозі координат на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , до Національної кадастрової системи не були внесені. Потрібно внести зміни до Національної кадастрової системи та впорядкувати земельні ділянки по с. Залісове, так як не тільки каталоги координат двох земельних ділянок лежать невірно (т. 2 а.с. 90-91).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2017 року та постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 583/2715/16-ц, визнано незаконним та скасовано висновок узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 04 квітня 2016 року, яким погоджені встановлені зовнішні межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до виготовленої ПП «Бюро землевпорядного проектування» ОСОБА_1 технічної документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (т. 4 а.с. 119-126).

З висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 8380 від 20 жовтня 2017 року встановлено, що у разі перерахування координат земельних ділянок по АДРЕСА_3 , відповідно до державних актів від 21 січня 1998 року ОСОБА_6 АДРЕСА_1 , площею 0,42 га та ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , площею 0,47 га, з послідуючим виготовленням державних актів на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , на ОСОБА_2 від 09 листопада 2007 року, площею 0,0600 га та 0,1500 га та на ОСОБА_3 від 25 березня 2011 року, площею 0,2124 га, не змінюючи площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, фактична межа між вказаними земельними ділянками отриманій таким чином спільній межі не буде відповідати (т. 3 а.с. 119-140).

Загальний висновок про обґрунтованість первісного позову місцевий суд мотивував тим, що Державні акти, видані на ім`я ОСОБА_2 (серії ЯЕ № 387269 від 09 листопада 2007 року, серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року) та ОСОБА_3 (серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , порушують права позивачки ОСОБА_1 , оскільки остання не може отримати витяг із Державного земельного кадастру, який є обов`язковим документом при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки.

До Державних актів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були внесені данні про передачу відповідачкам частини земельної ділянки № 7, що належить позивачці, і частина земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 накладаються на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка позбавлена можливості реалізувати свої права з володіння, користування та розпорядження своєю власністю у тих межах і тій площі, що закріплена Державним актом від 21 січня 1998 року. Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали Державні акти на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , які частково накладаються на раніше надану ОСОБА_1 у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 без попереднього її вилучення у позивачки. Тим самим фактично неправомірно частково припинено право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 . Суд констатував, що визнання недійсними державних актів відповідачок та скасування цих правовстановлюючих документів і їх реєстрації поставить сторони у становище, що забезпечить дотримання прав на приватизацію земельних ділянок, які перебувають у користуванні сторін. Місцевий суд погодився доведеністю факту порушення відповідачками права ОСОБА_1 та з обраним позивачкою способом його захисту.

Апеляційний суд з обґрунтованістю таких висновків не погоджується з наступних причин.

Так, інститут права приватної власності на землю був введений в Україні у 1992 році. Втім, за часів проведення в Україні земельної реформи форми державних актів на право власності на земельну ділянку неодноразово змінювались. Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.1992 року № 2201-ХІІ «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» було затверджено форму Державного акту на право приватної власності на землю. Державні акти за такою формою в період з 23 червня 1992 року по 08 січня 2004 року видавалися виключно громадянам, підписувалися Головою відповідної Ради народних депутатів, а також реєструвалися відповідною радою за місцем розташування земельної ділянки в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку не вносилися до електронної бази даних, кадастрова зйомка із зазначенням координат при його видачі в переважній більшості випадків не здійснювалась. За своїм змістом бланк державного акта давав можливість внесення змін до нього в разі зміни площі земельної ділянки.

Виданий 21 січня 1998 року позивачці ОСОБА_1 . Державний акт на право приватної власності на землю (бланк серії ІІ - СМ № 035373) був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15. Дані про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку до електронної бази даних не вносилися. Межі належної позивачці в натурі земельної ділянки ( АДРЕСА_2 ), згідно з даними Акту були закріплені межовими знаками встановленого зразку в кількості 4 шт., які передано на зберігання та нагляд землевласнику (т.1.а.с.125).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 було затверджено нову форму Державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти вказаного зразка як фізичним так і юридичним особам видавалися державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувалися головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів.

Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України ( в редакції яка діяла на час отримання ОСОБА_2 державних актів на право власності на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Державні акти на право власності на земельні ділянки, площами 0,0600 га та 0,1500 га (кадастрові номери :04:001:5004 та :04:001:5005) 09 листопада 2007 року були видані ОСОБА_2 не на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а на підставі Договору купівлі-продажу від 13 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу (реєстр № 726). Визнавши незаконними та скасувавши Державні акти (бланки серії ЯЕ № 387269 та серії ЯЕ № 387270), суд першої інстанції укладений 13 квітня 2007 року правочин - Договір купівлі-продажу земельної ділянки не дослідив.

Стаття 126 Земельного кодексу України ( у редакції Закону України від 07.07.2011 року № 3613 - VІ) встановила, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з пунктом «г» ч. 1 статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 2 статті 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 150 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 55 ЗУ «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно статті 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Частинами першою - третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

Отже, заявлений позивачкою спір з приводу неможливості проведення державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,47 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі виданого 21 січня 1998 року Державного акту на право приватної власності на землю, за своєю суттю та предметом доказування фактично звівся до визначення (встановлення) межі між земельними ділянками № 7 та АДРЕСА_1 . З огляду на вищенаведені правові норми, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Внесення належної позивачці земельної ділянки до державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру не вимагає визнання недійсними та скасування виданих 09.11.2007 року ОСОБА_2 . Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації цих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Порушення відповідачками права власності ОСОБА_1 на землю те доведено. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності № 6 та № 7 можуть бути змінені (узгоджені) їх власниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з правильністю висновку місцевого суду про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . Підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині за доводами апеляційної скарги немає. Порушень прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при наданні позивачці ОСОБА_1 земельної ділянки у власність не встановлено.

Відтак, суд апеляційної інстанції визнає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги і вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення первісного позову не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року підлягає скасуванню в частині, якою суд визнав незаконними та скасував Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 387269 та серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року, видані на ім`я ОСОБА_2 та серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , а також скасував у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:5004, :04:001:5005 та :04:001:5011, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 рішення від 20 травня 2019 року необхідно залишити без змін.

Відповідно до частин 1, 10, 13 статті 141 ЦПК України перерозподіл судових витрат необхідно здійснити наступним чином. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1827 гривень на відшкодування судового збору за апеляційний перегляд справи. Також з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1096 гривень 20 копійок.

Вирішуючи клопотання про постановлення окремої ухвали відносно судді, який ухвалював оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції виходить із положень ч. 10 статті 262 УПК України, якою передбачено право (а не обов`язок) суду вищої інстанції на постановлення окремої ухвали. Підстав для постановлення окремої ухвали за результатами апеляційного перегляду справи немає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року в частині, якою суд визнав незаконними та скасував Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 387269 та серії ЯЕ № 387270 від 09 листопада 2007 року, видані на ім`я ОСОБА_2 та серії ЯЛ № 354512 від 25 березня 2011 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , а також скасував у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:5004, :04:001:5005 та :04:001:5011.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1827 гривень на відшкодування судового збору за апеляційний перегляд справи. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1096 гривень 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий І.В. Орлов

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик