ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/15057/18

Номер провадження 22-ц/816/1696/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року в складі судді Костенко В.Г., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 11 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення нею навчання або до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, починаючи стягнення з 11 жовтня 2018 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог у заявленому нею розмірі та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому, позивач вказала, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що відповідач на даний час працює у КУ Сумська спеціалізована школа І ІІІ ступенів № 10 та отримує дохід у розмірі 10569,04 грн., тобто в два рази більший, ніж вказано у рішенні суду. Також, заявник апеляційної скарги зазначила, що наявність у ОСОБА_2 батьків пенсійного віку не свідчить про те, що він надає їм матеріальну допомогу. Крім того, позивач вважає, що відповідач завищує витрати та зменшує суму доходу з метою ухилення від сплати аліментів у заявленому нею розмірі. До того ж, ОСОБА_2 вказала на те, що відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів, зокрема, до звернення з даним позовом батько сплачував їй аліменти в сумі 800 грн. щомісячно, проте, на даний час він припинив їй виплату коштів.

Таким чином, ураховуючи розмір її стипендії у сумі 1270 грн. на місяць та дохід матері (2061,67 грн. зарплата та 1490 пенсія) ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого на працездатну особу.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Відповідач послався на ті обставини, що відповідач в апеляційній скарзі переоцінює факти та докази, що були досліджені в суді першої інстанції, оскільки матеріали даної справи містять відомості про його дохід, отриманий як у коледжі СНАУ, так і на новому місці роботи, тобто у КУ Сумська спеціалізована школа І ІІІ ступенів № 10. Також ОСОБА_2 вказав, що позивач не довела належними та допустимими того, що вона у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. До того ж, відповідач погоджується сплачувати на користь повнолітньої дочки аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на час її навчання та вважає, що мати позивача також має фінансову можливість утримувати дочку. Крім того, ОСОБА_2 звернув увагу на те, що власного житла він не має, проживає з сім'єю в чужій квартирі, а позивач 02 липня 2018 року придбала у власність однокімнатну квартиру в м. Суми, однак, проживає разом з матір'ю, яка також має власне житло. При цьому, відповідач зазначив, що допомагає матеріально непрацездатним батькам, що також повинно враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, батьком позивача є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).

На даний час ОСОБА_2 є повнолітньою і з 01 вересня 2017 року навчається у Сумському національному аграрному університеті на денній формі навчання, за умовами бюджетного договору зі строком закінчення навчання до 30 червня 2019 року(а.с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує стипендію, розмір якої за листопад 2018 року грудень 2018 року становив 1352 грн. щомісячно (а.с. 90).

Позивач проживає разом з матірю ОСОБА_3, остання є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1457 грн. щомісячно, а у грудні 2018 року розмір її пенсії склав 1497 грн. (а.с 75). Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує і на ту обставину, що її мати працює і отримує дохід в розмірі 2061,67 грн. на місяць, а з довідки управління ДФС у м. Сумах вбачається, що у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року ОСОБА_3 перебувала на спрощеній системі оподаткування та обсяг її доходу склав 35114 грн. (а.с. 91).

Згідно з довідкою про доходи від 26 грудня 2018 року № 132 ОСОБА_2 працював викладачем у коледжі СНАУ розмір його доходу за липень серпень 2018 року склав 12041,76 грн. (а.с. 72).

З довідки про доходи № 523 від 26 грудня 2018 року вбачається, що відповідач працює у КУ Сумська спеціалізована школа І ІІІ ступенів № 10 вчителем фізкультури, сума нарахованої йому заробітної плати за липень 2018 року склала 10569,04 грн. (а.с. 73).

Крім того, на виконання ухвали Сумського апеляційного суду від 14 березня 2019 року КУ Сумська спеціалізована школа І ІІІ ступенів № 10 надала довідку про доходи ОСОБА_2, відповідно до якої останньому за грудень січень 2019 року було нараховано 20951,20 грн. заробітної плати, а сума до виплати у вказаний період склала 16656,21 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 продовжує навчання і потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, який є працездатною особою, на користь позивача аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання. При цьому, суд взяв до уваги матеріальний стан сторін, та те, що позивач не може отримувати допомоги від матері, а платник аліментів має батьків пенсійного віку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, так як у звязку з продовженням навчання позивач, якій ще не виповнилось 23 роки, потребує матеріальної допомоги, а у відповідача ОСОБА_2 є можливість надавати таку допомогу дочці, так як він працює і щомісячно отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 8328,11 грн. ((7617,13 грн. сума до виплати за грудень 2018 року+9039,08 грн.):2).

Доводи апеляційної про те, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу в заявленому розмірі, а саме: в розмірі прожиткового мінімуму встановленого на працездатну особу, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Зокрема, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 січня 2019 року становить 1921 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію у розмірі 1352 грн. Отже, враховуючи розмір щомісячного доходу ОСОБА_2 (1352 грн.) та визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 1000 грн., колегія суддів вважає, що позивач на час навчання буде забезпечена прожитковим мінімумом, встановленим законом для працездатних осіб, тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив матеріального стану відповідача фактично зводяться до переоцінки обставин справи, зокрема, матеріали справи містять довідки про доходи ОСОБА_2 (а.с. 72 - 73), яким місцевий суд дав належну оцінку. При цьому, суд взяв до уваги і інші обставини, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів, а саме: розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу, матеріальний стан сторін, обов'язок відповідача утримувати непрацездатних батьків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 навмисно зменшує суму доходу з метою ухилення від сплати аліментів у заявленому нею розмірі не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про часткове задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та зобов'язуючи ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2022 року, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, відповідно до довідки учбового закладу від 30 жовтня 2018 року, кінцевий термін навчання ОСОБА_2 визначений по 30 червня 2019 року (а.с. 21), тобто саме до цієї дати відповідач зобов'язаний утримувати повнолітню дитину, а не до 30 червня 2022 року, як помилково зазначив місцевий суд.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає зміні в частині встановлення строку, до якого відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року змінити в частині визначення строку, до якого повинні сплачуватися аліменти, вказавши, що аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно стягуються з ОСОБА_2 до закінчення навчання ОСОБА_1, тобто до 30 червня 2019 року, а не до 30 червня 2022 року, як вказав суд першої інстанції.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

ОСОБА_4