КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів за минулий час,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів за минулий час. Зазначила, що з 15 березня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ученицею 4 класу Крюківщинської загальноосвітньої школи, а ОСОБА_3 є учиницею 8 класу цієї ж школи. Всі витрати, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, несе вона. Також вона несе втрати на оренду житла. Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дітям. ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно з індексацією розміру аліментів відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до повноліття дітей, починаючи з 17 червня 2014 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією до повноліття дітей, починаючи з 03 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час. Просить ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 17 червня 2014 року. Вважає помилковим висновок суду про недоведеність нею факту вжиття заходів щодо отримання від відповідача аліментів до звернення до суду, а також ухилення відповідача від такого обов`язку. Зазначає, що вживала заходів щодо отримання аліментів з ОСОБА_2 до звернення з даним позовом, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вказані обставини підтверджені її листуванням з ОСОБА_2 . Вона зверталася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ще 17 червня 2014 року. Тоді вони з відповідачем дійшли згоди, що він буде добровільно платити аліменти і по 2017 рік він перераховував їй кошти в сумі від 200 до 2000 грн. щомісячно. На думку апелянта суд мав врахувати суми сплачених відповідачем аліментів за 2014-2017 роки, але не відомвляти повністю відмовити у стягненні аліментів за минулий час. Відмовивши у задоволенні таких вимог суд фактично позбавив дітей права на належне утримання та виправдав безвідповідальну поведінку батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання дітей. Вважає, що визначаючи розмір аліментів на двох дітей в сумі 10000 грн. щомісячно суд помилково виходив з Інформаційної довідки щодо наявності у нього права власності на нерухоме майно, а також інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону. Нерухомого майна на праві власності у нього немає, а інформація Державного реєстру прав на нерухоме майно та Державної прикордонної служби стосується інших осіб. У рішенні суд послався на те, що він є власником торгової марки US ALPHA, яку суд визначив як торгову марку на одяг виробника США. Проте, вказана торгова марка належить йому спільно з ОСОБА_5 і стосується рекламної діяльності та інформаційних послуг. Будь-якого відношення до виробництва чи продажу одягу він не має. ОСОБА_1 не навела мотивів, з яких вона виходила при визначенні розміру аліментів на дітей в сумі 10000 грн. На підтвердження своїх витрат на дітей позивачка надала суду копії чеків, з яких убачається придбання не лише продуктів харчування, але й алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Якщо брати до уваги надані ОСОБА_1 чеки, то за три місяці її витрати становлять 27 244,69 грн., відповідно за місяць - 9 081,56 грн. Якщо не рахувати алкоголь та тютюнові вироби, то за три місяці витрати позивачки становлять 21 507,76 грн., відповідно, за місяць - 7169,25 грн. При цьому, якщо рахувати, що сім'я позивачки складає 4 особи, то частка витрат на дітей становить 3584,63 грн. Якщо брати до уваги заявлені відповідачкою витрати на оренду квартири - 6500 грн., то сумарно витрати на утримання дітей становлять від 6834,63 грн. до 7790,78 грн., якщо поділити порівну, то вийде в межах 3500 грн. - 3900 грн. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він є батьком шести дітей, крім того, він зобов`язаний утримувати ОСОБА_5 , з якою він проживає однією сім`єю та яка займається доглядом за найменшою дитиною, якій виповнилося лише один рік. Також на його утриманні знаходяться напрацездатні батьки. Вважає, що розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має бути визначений судом у сумі 3600 грн. щомісячно.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити. У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 просять відмовити.

Представник ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу відповідача.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2008 року, від якого мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5 т. 1).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Спільні діти сторін проживають з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок Крюківщинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Києво-Святошинського району Київської області від 08 серпня 2018 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ученицею 4 класу, а ОСОБА_2 Соломія є учиницею 8 класу Крюківщинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 26).

Факт проживання дітей разом с ОСОБА_1 відповідач не заперечує.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання двох дітей, які проживають разом з ОСОБА_1 , в сумі 10000 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є молодим працездатним чоловіком, займається продажем через інтернет-ресурси одягу виробника США "US ALPHA", протягом 2014-2017 р. сплачував аліменти на утримання спільних з ОСОБА_1 дітей і не довів наявність істотних обставин, через які у нього змінився фінансовий стан. Суд врахував посилання ОСОБА_2 на те, що він надав ОСОБА_1 для придбання дітям житла грошові кошти у сумі 50000 доларів США. І хоча цей факт заперечувала суду ОСОБА_1 , суд дав оцінку доводам відповідача як таким, що спростовують його посилання на скрутний матеріальний стан.

Суд дослідив та дав оцінку інформації Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 і дійшов висновку, що сім`є відповідача є власником нерухомого майна у Київській, Житомирській, Запорізькій , Чернігівській, Харківській області, а за даними Державної прикордонної служби ОСОБА_2 протягом 2014-2019 року неодноразово перетинав державний кордон України з метою відвідування країн Західної Європи та інших країн з курортно-туристичною інфраструктурою.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Наголошуючи на своєму обов`язку утримувати усіх своїх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (спільних з ОСОБА_1 ), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що утримує також непрацездатних батьків і дружину, яка доглядає за дітьми до досягнення ними віку трьох років, а також надає матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_15 , яка є студенткою навчального закладу денної форми навчання.

Визнаючи за позовними вимогами ОСОБА_1 можливий розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в сумі 3600 грн., ОСОБА_2 не надав жодної інформації щодо рівня своїх доходів та майнового стану, обмежуючись лише інформацією, що офіційно ніде не працює.

Разом з тим, до відзиву на позов ОСОБА_1 відповідач надав докази здійснення переказів на ім`я позивачки протягом 2015-2016 року, з яких 3550 грн. були оплатою оренди житла для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також аліментами в розмірах від 200 до 1600 грн. Також ОСОБА_2 надав докази оплати відпочинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період літних канікул (червень-серпень) у 2013, 2014, 2015 і 2017 рр. на загальну суму 66000 грн.

Розмір аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_1 відповідач просить визначити 3600 грн. щомісячно, тобто з розрахунку 1800 грн. на одну дитину, що менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років на 2018 і 2019 р. При встановленні 1800 грн. аліментів на одну дитину утримання в день буде становити 53 грн. (1800:30 днів), що є явно недостатнім для забезпечення потреб спільних дітей ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також їх гармонійного розвитку.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів 10000 грн. щомісячно, тобто 5000 грн. на одну дитину, за позовними вимогами ОСОБА_1 і не убачає підстав для зменшення такої суми.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції й в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідача за з минулий час, тобто з червня 2014 року.

Заявляючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що червня 2017 року відповідач взагалі припинив утримувати дітей, надавати їй кошти для придбання продуктів харчування, одягу та предметів побуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

ОСОБА_1 не було доведено, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2014 року позивачка ОСОБА_1 дійсно звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 2 500 грн. щомісячно з 17 червня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач у встановленому законом порядку звернувся до суду із заявою про перегляд даного заочного рішення суду, яке ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року було скасовано.

Разом з тим, в подальшому ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 було залишено судом без розгляду за заявою самої позивачки.

Оскільки позов про стягнення аліментів був залишений без розгляду за заявою самої позивачки, факт звернення її до суду з такими ж вимогами через три роки не є доказом того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З позовом про стягнення аліментів ОСОБА_1 в подальшому звернулася лише у вересні 2018 року.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.