ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/6211/19

провадження № 22-ц/818/5065/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідача: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна,

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 серпня 2019 року, постановлене у складі судді Мельникової І.Д., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраціних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2018 р., індексний номер 40657481, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ "Укрсоцбанк".

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 06.07.2007 року між позивачем та ПАТ "УКРСОЦБАНК", укладено договір кредиту №825/2-40/1/7-065, за умовами якого банк надав кредит в розмірі 50 000 долларів США. Згідно договору іпотеки № 825/4-40/9/7-080 від 06.07.2007 р. квартира АДРЕСА_2 передана в іпотеку. 14 травня 2018 року позивачу стало відомо про вибуття з його власності майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 . Новим власником майна за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено ПАТ «Укрсоцбанк». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження прийняте державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області. Підставою виникнення права власності є вказаний іпотечний договір. Позивач стверджує, що окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя вона не укладала, крім того, діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено стягнення на предмет іпотеки відчуження без згоди власника, якщо нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року було забезпечено позовні вимоги ОСОБА_1 , шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2 та яка є предметом договору іпотеки № 825/4-40/9/7-080 від 06.07.2007 року. Тобто на момент вчинення державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л.М. державної реєстрації від 12.04.2018 року зазначеної вище квартири, остання знаходилась під арештом на підставі вищевказаної ухвали та реєстратор не мала права проводити державну реєстрацію прав на нерухоме майно, проте на цей факт суддею першої інстанції взагалі не було звернуто уваги та навіть про це зазначено в своєму рішенні. Вказує на те, що з договору іпотеки вбачається, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, водночас у позивача відсутні докази укладання договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя. Таким чином дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, є протиправними. Також, зазначає, що реєструючи право власності на спірну квартиру за іпотекодержателем, відповідачем порушено вимоги ст.ст. З, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки вчинена ним дія не була пов`язаною із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Окремо звертає увагу на те, що згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2007 року між ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 825/2-40/1/7-065, за умовами якого банк надав кредит в розмірі 50 000 долларів США. Того ж дня, 06.07.2007 р. між сторонами укладено договір іпотеки № 825/4-40/9/7-080, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора відділу реєстраціних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л.М. від 12.04.2018 р., індексний номер 40657481, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ "Укрсоцбанк".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та (або) предметом іпотеки відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15.

Апеляційним судом встановлено, що спірне нерухоме майно виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті; спірна квартира використовується ОСОБА_1 як місце постійного проживання, іншого нерухомого майна вона у власності не має.

Отже, всупереч забороні, встановленій Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відбувся перехід до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна.

З цих підстав вчинення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» не відповідає вимогам закону, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими.

Інші доводи позивача, які вона наводить як підстави для визнання державної реєстрації незаконною є безпідставними.

Так, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що застереження, викладене у п. 4.5 договору іпотеки від 06.07.2007 року є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Наявність інших обтяжень, вчинених після державної реєстрації договору про іпотеку не є підставою для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення державного реєстратора, з огляду на черговість та пріоритет обтяжень.

Доводи позивача про порушення державним реєстратором ст.ст. 3, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» не ґрунтуються на законі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 серпня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2018 року, індексний номер 40657481, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що здійснена державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініною Людмилою Миколаївною ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна