Ухвала

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 607/2-160/2011-ц

провадження № 61-36161св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2013 року у складі судді Греська В. А. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 20.00.000061, на підставі якого відповідачу наданий кредит у сумі 67 750,00 доларів США, з кінцевим строком погашення до 10 липня 2028 року, із сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами.

Цього ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладений іпотечний договір № 20.00.000061/з, згідно з умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 щодо повернення кредиту між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки від 11 липня 2008 року № 20.00.000061/п, відповідно до якого ОСОБА_5 поручився перед банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх обов'язків за кредитним договором, 22 грудня 2009 року Ємільчинським районним судом Житомирської області винесено рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У подальшому, 31 січня 2011 року вищезазначена квартира була продана з аукціону за 231 054,00 грн, із них 22 122,14 грн утримано ВДВС Корольовського району, як виконавчий збір. Таким чином банк отримав від реалізації предмету іпотеки лише 208 931,86 грн, які направлені на погашення заборгованості

ОСОБА_4 за кредитним договором. Проте станом на 22 лютого 2011 року залишилась непогашеною заборгованість у розмірі 444 700,70 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «ВТБ Банк» просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 11 липня 2008 року № 20.00.000061 у сумі 444 700,70 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня

2013 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4,

ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 20.00.000061 у сумі 444 700,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 53 949,17 доларів США (428 361,80 грн), пеня за відсотками - 352,01 доларів США (2 794,99 грн), нараховані відсотки - 522,28 доларів США (4 146,96 грн), заборгованість за несвоєчасне повернення кредиту -

283,11 доларів США (2 247,92 грн), прострочені відсотки - 900,36 доларів США (7 148,95 грн). Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що боржник належним чином не виконував передбачених кредитним договором обов'язків із погашення кредитної заборгованості за укладеним договором у зв'язку з чим має заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «ВТБ Банк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 20.00.000061 у сумі 444 700,70 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 428 361,80 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11 295,91 грн, заборгованості за пенею у розмірі 5 042,91 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 20.00.000061 з поручителя ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що банк на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а оскільки вимога до поручителя пред'явлена після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то порука припинилася.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення

Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2013 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки 22 грудня 2009 року і 27 квітня

2010 року Ємільчинським районним судом Житомирської області ухвалені судові рішення у справі № 2-352/2009 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно (іпотеку), а отже, має місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, тому строк кредитного договору закінчився та в силу закону між сторонами до фактичної реалізації предмета іпотеки існували лише невиконані зобов'язальні правовідносини, а отже, достягнення тіла кредиту, нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 липня

2013 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня

2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик