КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4249/2019
Справа № 755/7522/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва в складі судді Гончарука В.П., постановлену в м. Київ 09 січня 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни про визначання частки майна у спільній сумісній власності, поданого в рамках виконавчого провадження № 56625301, відкритого за виконавчим листом № 755/7522/17, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. звернулася до суду із поданням про визначення частки майна у спільній сумісній власності.

Подання мотивувала тим, що в її провадженні як приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 56625301, відкрите 18 червня 2018 року, з примусового виконання виконавчого листа № 755/7522/17, виданого 18 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 265688,88 грн. В добровільному порядку боржник рішення суду не виконує; транспортний засіб, на який можна було б звернути стягнення, знаходиться в розшуку. Нею встановлено, що 28 листопада 2017 року ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу було придбано квартиру на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_3 та під час перебування з ним у шлюбі. Боржник ухиляється від виконання рішення суду, хоча про наявність відкритого виконавчого провадження йому відомо, що підтверджується матеріалами відкритого виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного просила визначити частку майна за ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, якою він володіє спільно з ОСОБА_4

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року в задоволенні подання відмовлено.

Заявник приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л., не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року та задовольнити її подання в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначала, що судом в мотивувальній частині ухвали зазначено інформацію, яка спростовується самим поданням та матеріалами справи. Так, суд зазначив, що приватний виконавець не з'ясувала, чи є спірна квартира сумісною власністю подружжя, хоча в матеріалах справи є відповідь приватного нотаріуса та копія договору купівлі-продажу № 1905 від 28 листопада 2017 року, відповідно до якого боржником та його дружиною ОСОБА_4 придбано квартиру на правах сумісної власності, що підтверджується заявою ОСОБА_3 № 1904 від 28 листопада 2017 року, підписаної власноручно та засвідченої нотаріально.

Вказувала, що на сьогоднішній день рішення суду щодо погашення боржником заборгованості не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, і враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання судового рішення, необхідно звернути стягнення на майно боржника, що перебуває у спільній сумісній власності, тобто частину квартири АДРЕСА_1.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання приватного виконавця про визначення частки майна у спільній сумісній власності, суд першої інстанції виходив із того, що при зверненні до суду із даним поданням приватний виконавець не з'ясувала, чи є спірна квартира спільною сумісною власністю подружжя, оскільки сам по собі факт придбання спірного майна під час перебування у зареєстрованому шлюбі не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 265688,88 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 52 - 54, 120 - 121 т. 1).

18 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/7522/17 по даній справі (а. с. 192 т. 2).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Л.М. від 18 червня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП № 56625301, та направлено копію постанови на адресу стягувача та боржника, зобов'язано ОСОБА_3 подати декларацію про доходи та майно боржника протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджено боржника про відповідальність за невиконання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а. с. 188 - 190 т. 2).

23 липня 2018 року ОСОБА_3 отримано копію постанови (а. с. 136 т. 2).

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 19 червня 2018 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника (а. с. 145 - 146 т. 2).

Вимогою державного виконавця від 23 липня 2018 року зобов'язано боржника з моменту одержання вимоги заповнити декларацію та надати повну інформацію про майновий стан, місцезнаходження та наявність майна, копії технічної та правовстановлюючої документації на належне майно (а. с. 183 т. 2).

Викликом приватного виконавця від 23 липня 2018 року зобов'язано ОСОБА_3 з?явитися та надати пояснення з приводу невиконання виконавчого листа № 755/7522/17 від 18 квітня 2018 року, що видав Дніпровський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 265688,88 грн. (а. с. 182 т. 2).

Листи, що направлялися на адресу боржника, були повернуті на адресу приватного виконавця в зв'язку з закінченням строку зберігання (а. с. 10 - 16 т. 2).

14 вересня 2018 року ОСОБА_3 відмовився в присутності свідків одержувати документи виконавчого провадження, про що був складений відповідний акт (а. с. 67 т. 2).

Платіжні вимоги приватного виконавця до банківських установ залишені невиконаними у зв'язку із відсутністю коштів на рахунках ОСОБА_3

Згідно відповіді ПАТ «Українська страхова компанія АСКА» від 13 липня 2018 року, боржник отримав страхове відшкодування в розмірі 40477,69 грн. Згідно наданих платіжних доручень виплата боржнику здійснювалась на картку, що відкрита в банківський установі АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 24 - 30 т. 2).

16 липня 2018 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника (а. с. 179 т. 2).

За інформацією Територіального сервісного центру № 8041 Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України за боржником ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб Scoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1, у зв'язку з чим приватним виконавцем 16 липня та 28 листопада 2018 року винесено постанову про розшук майна боржника, яку направлено для виконання до поліції (а. с. 49, 78 т. 2).

Згідно листа Територіального сервісного центру № 8041 Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 03 жовтня 2018 року, згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 21 вересня 2018 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані (а. с. 82 т. 2).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за ОСОБА_3 не зареєстровані речові права та право власності на нерухоме майно (а. с. 123 т. 2).

На а. с. 159 наявне свідоцтво про одруження, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 19 жовтня 2001 року.

На вимогу приватного виконавця № 170/56625301 від 23 липня 2018 року до приватного нотаріуса Скрипник С.М. було отримано відповідь за вихідним № 239/01-16 від 27 липня 2018 року, в якій зазначається, що приватним нотаріусом Скрипник С.М. 28 липня 2018 року за реєстровим № 1905 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а також долучені завірені копії документів, які були необхідні для вчинення нотаріальної дії, та копію примірнику договору купівлі-продажу (а. с. 151 - 161 т. 2).

На підставі даного договору купівлі-продажу квартири від 28 листопада 2017 року дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 151 - 154 т. 2), пунктом 10 якого визначено, що придбання квартири вчиняється за письмовою згодою чоловіка покупця ОСОБА_3, яка викладена у формі заяви, і квартира набувається у спільну сумісну власність подружжя.

За даним договором дружиною ОСОБА_3 набуто право власності на зазначену квартиру і зареєстровано за нею право власності (а. с. 60 т. 2).

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 і підстав для відступлення від неї апеляційний суд не вбачає.

Також апеляційний суд враховує, що набуття квартири АДРЕСА_1 в спільну сумісну власність подружжя передбачено умовами самого договору купівлі-продажу даної квартири.

Дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Разом із тим, із матеріалів справи не вбачається, що боржник та стягувач належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а співвласник квартири, частка у якій підлягає виділу, не залучена до участі в справі взагалі.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, розгляд даного подання без участі співвласника квартири ОСОБА_4 може призвести до порушення її майнових і процесуальних прав, але оскільки на стадії апеляційного перегляду залучення нових учасників справи не допускається, подання у даному вигляді не може бути задоволене.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена в результаті неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, висновки, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи, із прийняттям нової постанови, якою подання приватного виконавця залишається без задоволення з інших підстав.

Наведені обставини не позбавляють приватного виконавця можливості повторно звернутися до суду із поданням про визначання частки майна у спільній сумісній власності, залучивши як заінтересовану особу ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року скасувати і прийняти нову постанову, якою подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук КатериниЛеонідівни про визначання частки майна у спільній сумісній власності залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.