ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3715/19 Справа № 174/737/18 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 21.05.2018 року має заборгованість у розмірі 80738,48 грн., яка складається з наступного: 32639,15 грн. - тіло кредиту; 21979,18 грн. - відсотки за користування кредитом; 22037,37 грн. - пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3832,78 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову банку відмовлено.

В апеляційній скарзі банк посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки строк дії картки відповідача закінчується останнього дня 11.2020 року, до суду з позовом банк звернувся у вересні 2018 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт перебування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 у договірних відносинах підтверджується заявою № б/н від 23.07.2008 року, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 250,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1. (а.с. 15)

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, позивач надав суду завірену заяву підписану відповідачем та представником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 23.07.2008 року (а.с. 15), витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 16-30), копію паспорта ОСОБА_1, (а.с. 31), довідку про отримання ним згідно кредитного договору б/н від 23.07.2008 року 9-ти карток, остання з яких з терміном дії до 11.2020 року (а.с. 78), фото відповідача з карткою в руках (а.с. 77) виписку по карткам, які видані ОСОБА_1, за період з 01.07.2008 року по 14.11.2018 року (а.с. 66-76)

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по кредитному договору у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.05.2018 року становить 80738,48 грн., яка складається з наступного: 32639,15 грн.- тіло кредиту; 21979,18 грн. - відсотки за користування кредитом; 22037,37 грн. - пеня; 4082,78 грн.- заборгованість по штрафам (а.с.8-14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявив відповідач.

Колегія суддів не може погодитися з такою підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є недоведеним, у зв*язку з чим наявні правові підстави для відмови у його задоволенні по суті, а не з підстав пропуску строку позовної давності, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом банк зазначав про те, що відповідачем було отримано ліміт на кредитну карту у сумі 14 000 грн., при цьому доказів зазначених обставин ним не надано.

Натомість, відповідно до заяви про отримання кредитної карти від 23.07.2008 року, ОСОБА_1 отримав кредитну карту № НОМЕР_1, на яку було встановлено кредитний ліміт у сумі 250 грн.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1, яка була у користуванні ОСОБА_1, останній платіж по ній відповідачем було здійснено 13.10.2009 року. Збільшення ліміту по цій картці відбулося 30.07.2012 року. При цьому, відповідач зазначеними коштами на цій картці вже не користувався, згідно виписки - відбувалося списання відсотків. Тому посилання банку на те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт у сумі 14000 грн. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Тобто нарахування відповідачу заборгованості за кредитним договором, виходячи з суми кредиту 14000 грн., є необгрунтованим.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що прикладені банком до позовної заяви Умови та правила ПАТ КБ "ПриватБанк" не можуть бути підтвердженням умов кредитного договору, оскільки станом на момент підписання ОСОБА_1 заявки про видачу кредиту у 2008 році банк був ЗАТ КБ "ПриватБанк", що свідчить про неможливість перевірити правильність нарахування процентів та наявність підстав для стягнення пені та штрафів.

Посилання банку на те, що відповідачу було видано всього 9 кредитних карток, тому нарахування суми заборгованості по кредитному договору є правомірним, колегією суддів перевірено, однак є безпідставним, з вищенаведених підстав, а також з огляду на те, що згідно виписки про рух коштів по картках відповідача, ним одночасно використовувалося декілька карток, що свідчить про наявність декількох договорів, а не пролонгацію договору від 2008 року.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Матеріалами справи встановлено, що банком суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного, встановивши, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є недоведеними по суті, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову банку саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 376,381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовльнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.М.Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко