РІШЕННЯ

іменем України

19 березня 2019 рокуСправа №451/1696/17
Провадження № 2/451/154/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/1696/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

18 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що 4 лютого 1995 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 270674 від 06 лютого 1995 року. Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. До складу спадщини, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства Кустин розміром 1, 75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості). Дане право підтверджується відповідним сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії ЛВ № 0113973. За життя ОСОБА_4 розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і обєктом спадкового договору. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Проте, ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Проте, нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині відсутності у позивача відповідного правовстановлюючого документу на нерухоме майно. За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті 04 лютого 1995 року ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства "Кустин'', що розташоване на території ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі серії ЛВ № 0113973 від 24.09.1996 року.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить постановити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.55).

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про можливість ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ОСОБА_4, померла 04 лютого 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ № 270674 (а.с.4).

Із сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0113973 від 24 вересня 1996 року вбачається, що ОСОБА_4, належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства "Кустин" розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Кустин, Радехівського району Львівської області (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження, серії ІІ-АВ № 293874 від 14.09.1976 року вбачається, що матірю ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб, серії ІІ-АБ № 008716 від 14.09.1976 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб про, що 02 листопада 1967 року складено актовий запис № 6. В результаті реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 було змінено на ОСОБА_7 (а.с.7).

Із довідки ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району № 383 від 26.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 постійно по день смерті (04.02.1995 р.) проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконкомом сільської ради від імені померлої заповіт не посвідчувався (а.с.9).

Із довідки ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району № 384 від 26.05. 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 постійно по день смерті(04.02.1995 р.) проживала і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_2 та зятем ОСОБА_7 (а.с.9).

Із довідки ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району № 970 від 10.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 являється однією і тою ж самою особою, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 та була матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства "Кустин" розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Кустин, Радехівського району Львівської області.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті 04 лютого 1995 року ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства "Кустин'', що розташоване на території ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі серії ЛВ № 0113973 від 24.09.1996 року.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1), жительки с.Батиїв, вул.Миру,16 Радехівського району Львівської області судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_8

Повний текст судового рішення виготовлено 24.03.2019 року.