Справа № 188/1512/18
Провадження № 2/188/63/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ніколаєвої І.К.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням майна

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_5 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням майна.

В обґрунтування позову вказав, що він є власником автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1.

16.04.2018 року, близько 10:00 годин, він приїхав до своєї співмешканки ОСОБА_6, за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Миколаївка, вул. Вокзальна, буд. 103, та загнав належний йому на праві приватної власності автомобіль у вищезазначене подвір'я, зачинивши за собою ворота, після чого поставив авто на сигналізацію та пішов займатися своїми справами.

Цього ж дня, тобто 16.04.2018 року, о 23:45 годин, він знаходився у будинку № 103 по вул. Вокзальній, с. Миколаївка де дивився телевізор, під час чого почув, що спрацювала сигналізація його автомобіля. У дворі він побачив, що горить належний йому автомобіль, а по лобовому склу тече якась невідома рідина, яка також горіла. Він намагався загасити палаючий автомобіль, але, нажаль, всі його спроби були марними. Коли приїхали представники пожежної безпеки його автомобіль повністю згорів. За даним фактом, старшим слідчим слідчого відділу Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції - ОСОБА_7 було відкрите кримінальне провадження, відомості про яке 17.04.2018 року були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208, за ознаками ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України та розпочато розслідування.

В ході досудового розслідування було встановлено, що підпал належного позивачеві автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1. здійснив ОСОБА_5.

Як пояснив ОСОБА_5 під час допиту у кримінальному провадженні № 0000208 від 17.04.2018 року, то 16.04.2018 року він цілий день (з 12:00 годин до 22:00 годин) був на роботі у ВСП «шахта Дніпровська» ШУ «Дніпровське». Повернувшись з роботи додому, приблизно о 22:30 годин, ОСОБА_5 вирішив з'їздити до магазину у центр с. Дмитрівка, так як у нього скінчилися цигарки та сівши на свій мотоцикл марки «Ява 350-638», реєстраційний номер НОМЕР_2 вирушив до магазину. Приїхавши до магазину в центр с. Дмитрівка, ОСОБА_5 виявив, що всі магазини вже зачиненні та немає де купити цигарок, тому він вирішив поїхати по цигарки в с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Приїхавши у зазначене місце та придбавши в магазині «Мінімаркет» ПП Макаренко в селі Миколаївка, цигарки, ОСОБА_5 згадав, що знайомі люди розповідали йому про те, що його дружина ОСОБА_6, з якою вони хоч і знаходяться у зареєстрованому шлюбі, однак з жовтня 2017 року мешкають окремо один від одного за різними адресами, спільного господарства не ведуть, спів мешкає з іншим чоловіком та вирішив поїхати до неї додому, щоб з'ясувати з ним стосунки. Отож, ОСОБА_5 приїхав до двору ОСОБА_6 за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Миколаївка, вул. Вокзальна, буд. 103, де побачив, що дійсно, в дворі його дружини ОСОБА_6, за будинком на господарському подвір'ї, стоїть автомобіль її співмешканця - ОСОБА_2 марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також під час допиту, ОСОБА_5 повідомив, що він раніше не бачив щоб позивач їздив на цьому автомобілі, проте здогадався, що це саме автомобіль позивача, бо ні в кого більше такого авто не було. Приблизно о 00:00 годин 17.04.2018 року, ОСОБА_5 вирішив помститись позивачеві ОСОБА_2, шляхом підпалу його автомобіля. Знайшовши біля двору пластикову пляшку об'ємом 1,5 літра, сточив у неї з баку свого мотоцикла бензин, ОСОБА_5 зайшов у двір будинку № 103 по вул. Вокзальній, с. Миколаївка, через ворота які були не замкнені, до того ж останній раніше багато разів бував у цьому дворі і тому безперешкодно туди пройшов, облив дах та кришку капоту автомобіля бензином з пляшки і підпалив сірниками, які були у нього з собою. Побачивши, що автомобіль загорівся, ОСОБА_5 одразу пішов з двору, сів на свій мотоцикл марки Ява 350-638», реєстраційний номер НОМЕР_2. який стояв біля двору, і відразу поїхав звідти. Після цього, останній ще катався по селу Миколаївка, Петропавлівського району і приблизно о 01:30 - 02:00 годин 17.04.2018 року поїхав додому.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження № № 0000208 від 17.04.2018 року, фактично зізнався у вчиненні ним вищезазначеного правопорушення та підтвердив обставини його скоєння.

Крім того, вина ОСОБА_5 у причетності до знищення майна позивача , а саме автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1. підтверджується Висновком експерта № 20/4.2/230 від 23.04.2018 року згідно якого: «Слід гіпсового зліпку пневматичної шини транспортного засобу, вилучений 17.04.2018 року при огляді місця події по вул. Вокзальна № 103, с. Миколаївка, Дніпропетровської області, придатний для ідентифікації шини, яка його залишила. Слід протектору пневматичної шини на гіпсовому зліпку, вилучений при вищевказаних обставинах, залишений протектором шини заднього колеса мотоцикла «Ява 35-638», д.н. ХАЕ 4161, вилученого 17.04.2018 року, який належить ОСОБА_5В.».

Додатково протиправність дій ОСОБА_5 направлених на знищення належного позивачеві автомобіля підтверджується висновком експерта № 33/10.8/124 від 22.05.2018 року згідно якого: «Осередок виникнення пожежі, яка сталася 16.04.2018 року на території подвір'я, яке розташоване по вул. Вокзальна, 103, с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, знаходився на зовнішній поверхні даху та на правій зовнішній частині капоту автомобілю марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Причиною виникнення пожежі є внесення джерела запалювання у осередок пожежі з ознаками попередньої підготовки події».

Згідно Висновку судово-товарознавчої експертизи № 15/12.2/119 від 29.05.2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000208: «ОСОБА_3 ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1., без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 16.04.2018 року, складає 132121 (сто тридцять дві тисячі сто двадцять одна) гривня 50 копійок. Сума матеріального збитку завдана власнику колісного транспортного засобу, станом на момент проведення дослідження, складає 127 827 (сто двадцять сім тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 55 копійок.

За викладених обставин, ОСОБА_5 повинно було бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто за знищення автомобіля позивача, однак, частиною 1 статті. 194 Кримінального кодексу України, передбачено кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, при умові заподіяння шкоди у великих розмірах, а саме не менш ніж 220 250 гривень.

Саме з цих підстав кримінальне провадження № 0000208 від 17.04.2018 року, за ч. 2 ст. 194 КК України, 06.07.2018 року було закрите постановою слідчого. В постанові зазначено, що через невеликій розмір спричиненої шкоди, склад злочину ч.2 ст. 194 КК України у діях відповідача ОСОБА_5 відсутній, але позивачеві було роз'яснено, що за відшкодуванням шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача, він має право звернутися до суду у цивільному порядку.

Позивач зазначив, що крім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідач спричинив йому також моральну шкоду, яка завдана внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку зі знищенням належного йому на праві приватної власності майна.

Позивач, керуючись ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22, ч. 1, п. З ч. 2, ч. З ст. 23, ч. З ст. 386. ч. 1 ст. 1167, ст. 1192 Цивільного кодексу України, абз. 1 п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року№ 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. З, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року, звернувся до суду з даним позовом , прохає його задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач обґрунтував спричинену йому моральну шкоду та пояснив, що до цього часу спричинена шкода йому відповідачем не відшкодована, він постійно відчуває незручності через відсутність авто, постійно нервує через те, що відповідач через помсту знищив його автомобіль, через перенесені моральні страждання погіршився стан його здоров'я, вже майже рік він не може поновити своє право на відшкодування спричиненої йому шкоди відповідачем. Пояснив, на запитання представника відповідача, що всі його документи в тому числі технічний паспорт на автомобіль згоріли під час навмисного підпалу його автомобіля відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав свою позицію висловлену у письмової відповіді на відзив. ( а.с.77-79) . Наголосив на тому, що всі доводи представника відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть бути враховані судом при винесенні рішення. Позиція невизнання позову представником не підтверджена жодним доказом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав доручення ОСОБА_4 представляти його інтереси в суді.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що ОСОБА_2 по даній справі є НЕНАЛЕЖНИМ ПОЗИВАЧЕМ. Відсутність правовстановлюючих документів на знищений автомобіль є підставою, на його думку, для відмови у задоволенні вимог позивача. Щодо наявних письмових доказів отриманих на досудовому слідстві, які були вивчені в судовому засіданні, представник зазначив, що відповідач визнавав себе винним у знищенні автомобіля позивача під тиском працівників поліції та слідства. На досудовому слідстві були порушені права ОСОБА_5 і він змушений був визнати себе винним. На його думку суд не може враховувати як належні докази висновки експертів якими не доводиться, що знищений був саме автомобіль позивача. Через відсутність вироку суду відносно ОСОБА_5 , представник вважає, що він не був визнаний винним і тому не повинен відшкодовувати шкоду спричинену знищенням майна. Не погоджується представник з визначеним розміром матеріальної шкоди, вважає, що позивач повинен був залучити до участі у справі страхову компанію і шкоду рахувати за мінусом страхової виплати яку він повинен був отримати за знищене майно. Також на його думку позивач не в повному розмірі сплатив судовий збір при зверненні до суду.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд прийшов до обґрунтованого переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

п.6 статті 82 ЦПК України " Підстави звільнення від доказування" зазначає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про ЗАКРИТТЯ кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 06 липня 2018 року старшим слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0000208 від 17.04.2018 року, за ч. 2 ст. 194 КК України, було закрите у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 194 КК України. Причиною закриття стало те, що станом на 1 січня 2018 року мінімальний розмір шкоди, завданої злочином, передбаченим ст. 194 КК України складав 220250 гривень, а шкода спричинена ОСОБА_5 шляхом знищення майна позивача склала 127827,55 гривень, що підтверджується постановою слідчого ( а.с. 10). Отже, провадження закрите з нереобілетируючої обставини, що не звільняє відповідача від цивільної відповідальності за навмисне знищення майна, а позивачеві надає право звернутися до суду з даним позовом. Вина відповідача у вчиненні навмисного знищення майна позивача встановлена на досудовому слідстві.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 15/12.2/119 від 29.05.2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000208: «ОСОБА_3 ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1., без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 16.04.2018 року, складає 132121 (сто тридцять дві тисячі сто двадцять одна) гривня 50 копійок. Сума матеріального збитку завдана власнику колісного транспортного засобу, станом на момент проведення дослідження, складає 127 827 (сто двадцять сім тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 55 копійок. ( а.с. 26 - 36).

Доводи позивача, якими він обґрунтував позовні вимоги повністю підтверджується постановою слідчого 06 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, якою встановлено, що саме відповідач, шляхом знищення майна , а саме підпалу автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1., спричинив позивачеві матеріальну шкоду (збиток) в сумі 127 827 (сто двадцять сім тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 55 копійок.

Також вина ОСОБА_5 у причетності до знищення майна позивача , а саме автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1. підтверджується Висновком експерта № 20/4.2/230 від 23.04.2018 року згідно якого: «Слід гіпсового зліпку пневматичної шини транспортного засобу, вилучений 17.04.2018 року при огляді місця події по вул. Вокзальна № 103, с. Миколаївка, Дніпропетровської області, придатний для ідентифікації шини, яка його залишила. Слід протектору пневматичної шини на гіпсовому зліпку, вилучений при вищевказаних обставинах, залишений протектором шини заднього колеса мотоцикла «Ява 35-638», д.н. ХАЕ 4161, вилученого 17. 04. 2018 року, який належить ОСОБА_5В.». ( а.с.12 - 25).

На досудовому слідстві було встановлено, що знищений автомобіль марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 НАЛЕЖАВ ПОЗИВАЧЕВІ ОСОБА_2 на праві приватної власності про що зазначено у постанові слідчого та в проведених експертизах, вивчених в судовому засіданні. Також цю обставину підтвердив позивач в судовому засіданні та свідок ОСОБА_6 яка допитувалась під час досудового слідства.

Судом також був вивчений письмовий доказ отриманий на досудовому слідстві, - протокол допиту ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року ( а.с.80,81) . Зміст вказаного доказу повністю спростовує доводи представника відповідача щодо відсутності вини ОСОБА_5В у знищенні автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1., та спричинення тим самим позивачеві матеріальної та моральної шкоди.

Так при допиті, який був проведений начальником СВ Петропавлівського ВП ВПВ ГУНП в Дніпропетровській області 17.04.2018 року одразу після вчинення кримінального проступку, ОСОБА_5 , якому були роз'яснені його права, ст.63 Конституції України, ст. 18 КПК України , ч. 7 ст. 224 КПК України і він був попереджений за ст.ст. 384,385 КК України, що підтверджується його особистим підписом у протоколі, повністю визнавав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні , щиро розкаявся і розповів яким чином він з метою помсти з ревнощів, скоїв підпал автомобіля позивача. Також ОСОБА_5 в протоколі підтвердив своїм підписом, що він дає свідчення без будь-якого впливу на нього зі сторони працівників поліції.

Свідок ОСОБА_6, під час досудового слідства, також була допитана в якості свідка про що вказано у Постанові про закриття кримінального провадження ( а.с.10) і її свідчення повністю підтверджують всі обставини вказані у позові ОСОБА_2 Підтверджує, що власником знищеного у її дворі автомобіля, марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1., був позивач, який в той час перебував у її будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом кладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі .застосовується , якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини.

Аналіз норм чинного цивільного законодавства України свідчить про те, що закріпленні ст. 1166 Цивільного кодексу України норми, стосовно відшкодування майнової шкоди відноситься ; правил генерального делікту, адже умовами застосування цих норм є завдання майнової шкоди неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діям (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача цієї шкоди. За правилами генерального делікт відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього її заподіювача.

Схожої правової позиції дотримується і Верховний Суд, який у абз. 1 п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкода суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майн; юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вині зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Винуватість відповідача ОСОБА_5 у знищенні майна позивача ОСОБА_2 встановлена досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000208 від 17.04.2018 року та підтверджується зібраними в ході його розслідування та вивченими в суді належними та допустимими доказами, а також була визнана самим відповідачем ОСОБА_5 та підтверджена свідком ОСОБА_6

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що у відповідності з вимогами ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, саме ОСОБА_5, який є особою винною у знищенні належного позивачеві, на праві приватної власності, автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зобов'язаний відшкодувати завдану позивачеві майнову та моральну шкоду .

У відповідності зі ст. 1192 ЦК України, особу, яка завдала шкоди майну, має бути зобов'язано відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правильність зазначеної правової позиції підтверджена Верховним Судом, який в абзаці 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Такої ж правової позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, який в абзаці 1 пункту 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначив, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, суд вважає, що згідно положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, позивач ОСОБА_2 має право на відшкодування завданих йому збитків, до яких відносяться втрати, яких він зазнав у зв'язку з фізичним знищенням його автомобіля марки «Реnauit Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ., а саме матеріальну шкоду в сумі 127 827 (сто двадцять сім тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 55 копійок.

Спростовуючи доводи представника відповідача ОСОБА_4 і визнаючи їх необґрунтованими суд враховує наступне : ОСОБА_4, посилаючись на норми чинного законодавства, не зазначаючи які саме, вважає, що позивач ОСОБА_2 повинен був залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог страхову організацію та вказати в якій сумі він отримав чи не отримав страхове відшкодування.

Однак, такі висновки представника відповідача є хибними, оскільки згідно ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу».

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого».

Таким чином, страхова організація мала б бути залучена до участі у справі в якості третьої особи лише у випадку завдання позивачу ОСОБА_2 шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а оскільки шкода завдана майну позивача шляхом знищення його майна не внаслідок ДТП, то ні про яку страхову організацію та страхове відшкодування мови не може й бути.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому неправомірними діями відповідача, суд враховує, що згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.З ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, і фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Виходячи з положеньст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як характер правопорушення, яке є проступком, глибину душевних страждань позивача, пов'язаних з тим, що він переживав за знищений автомобіль, до цього часу знаходиться у пригніченому стані, морально страждає, що порушує його звичний склад життя, впливає на його нормальні життєві зв'язки з членами родини та оточуючими, а тому суд вважає, що в зв'язку з цим позивачеві спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 5 000 гривень, які належить стягнути з відповідача, який навмисно з метою помсти з ревнощів знишив належне позивачеві майно .

ст. 41 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод , вказує, що суми моральної шкоди повинні бути справедливими.

Хибними також є доводи представника ОСОБА_4 щодо сплати позивачем судового збору не у повному розмірі. У відповідності до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір величина якого дорівнює 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на зазначену правову норму сума судового збору, який я повинна сплати, дорівнює 1478 (одна тисяча чотириста сімдесят вісім) гривень 28 копійок.

При вирішенні питання щодо відшкодування позивачеві сплачених ним судових витрат у вигляді судового збору, який ним сплачений при зверненні до суду з даним позовом у сумі 1478,28 гривень, суд бере до уваги, що позовні вимоги судом задоволені частково і відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України , яка вказує, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційна до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційна до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому понесені позивачем судові витрати, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі пропорційному до задоволених позивних вимог.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 1237,32 гривень, а решту сплаченого судового збору в сумі 240,96 гривень, покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.4,12,76,81,82 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, ст. 1192 Цивільного кодексу України, абз. 1 п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року№ 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. З, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням майна, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 "А", проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, грошові кошти у сумі 132 827 (сто тридцять дві тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 55 копійок, з яких 127 827,55 гривень - сума матеріальної шкоди, пов'язану з знищенням майна та 5000 ( п'ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 "А", проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, судовий збір в сумі 1237,32 гривні.

У задоволенні позову в інший частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_8