Справа № 692/426/19
Провадження № 2-о/692/28/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Драбів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся заявник із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті своєї матері - ОСОБА_2, яка померла 10 липня 2018 року у м. Шахтарськ Донецької області. У зв'язку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, заявник не може отримати свідоцтво про смерть матері. Встановлення факту смерті особи, заявнику потрібно для оформлення спадщини.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, пояснив суду, що практика Європейського суду свідчить про те, що держава не може ігнорувати всі події які відбуваються на окупованих територіях, оскільки це порушить інтереси громадян.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, суд дійшов на наступного.

З копії свідоцтва про народження заявника вбачається, що його матір?ю є ОСОБА_2 З копій лікарського свідоцтва про смерть МЗ ЦПМСД м. Шахтарськ від 11.08.2018 № 299 вбачається, що ОСОБА_2 померла 10.07.2018 року, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз (гіпертонічний).

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України № 254-VІІІ від 17.03.2016 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

У зв?язку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, заявник не може отримати свідоцтво про смерть матері.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Оцінюючи дані вказаного лікарського свідоцтва про смерть, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Судом встановлено, що заявник звернувся до Драбівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Черкаській області за видачею свідоцтва про смерть, де йому було відмовлено у зв'язку пред'явленням для підтвердження факту смерті документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що стверджується листом Драбівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.03.2019 року №189/16.9-06.29.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.

У свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки факт смерті ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12,18, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 430 ЦПК України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка народилася 24 серпня 1939 року в селі Морозівка Погребищенського району Вінницької області, померла 13 липня 2018 року в місті Шахтарськ, селище Дубове Донецької області.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Головуючий