Провадження № 2/344/90/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807323 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №031955 від 22.11.1995р., визнання недійсним рішення Микитинецької сільської ради від 25.12.1993 р. та від 14.12.2006р. №43 про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 та від 21.02.1995 р. про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 , зобов`язання Микитинецької сільської ради вчинити певні дії, зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та стягнення матеріальних збитків в розмірі 3000гривень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що їй належить жилий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га. У житловому будинку АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_3 31.10.2011 року відповідач звернувся з позовом до неї та її синів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про демонтаж та знесення господарської споруди, яка знаходиться на її земельній ділянці. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Апеляційним судом Івано-Франківської області скасовано та ухвалено нове рішення, згідно якого позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобов`язано її, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування житловим будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом демонтажу та знесення самочинно зведеної з порушенням санітарних і протипожежних норм господарської споруди. Виконуючи дане рішення суду ОСОБА_3 зніс, крім споруди, зазначеної в рішенні суду і сусідню, прибудовану нею на її земельній ділянці споруду - літню кухню, позначеною в технічному паспорті на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , не маючи на це жодного права. Крім знесення літньої кухні, він звалив всі демонтовані будівельні матеріали на її земельну ділянку, що унеможливило використовувати за цільовим призначенням земельну ділянку, що в свою чергу призвело до моральних та матеріальних збитків. 31.10.2015 року відповідач почав зрубувати на її ділянці дерева, про що її син звернувся у міліцію. Крім того, незважаючи на вищевикладене відповідач, на межі з її земельною ділянкою перебудував гараж на будинок не маючи на це дозволів. Самовільна незаконна перебудова гаража здійснена відповідачем з порушенням санітарних та протипожежних норм, що призводить до матеріальних та моральних збитків. З того часу вона не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки відбулось її затінення та на ній постійно збираються калюжі. Зазначає, що відповідач звів споруду прямо на межі ділянок, порушивши вимоги чинного законодавства. Вона неодноразово зверталась до відповідача припинити свої незаконні дії, однак ніякої реакції не було.

ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в подальшому збільшивши позовні вимоги, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807323 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №031955 від 22.11.1995р., визнання недійсним рішення Микитинецької сільської ради від 25.12.1993 р. та від 14.12.2006р. №43 про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 та від 21.02.1995 р. про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 , зобов`язання Микитинецької сільської ради вчинити певні дії, зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та стягнення матеріальних збитків в розмірі 3000 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_3 . Рішенням Угорницької сільської ради № 15 від 09.08.1978 року було внесено зміни в план забудови та облаштовано проїзд через її земельну ділянку до земельної ділянки відповідачів. Вказаним рішенням також було облаштовано проїзд до його земельної ділянки через земельну ділянку відповідачів. Рішенням Микитинецької сільської ради від 25.12.1993 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,1851 га та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3159 га. Сільська рада не надає йому дозволу на приватизацію земельної ділянки, яка була та є в його користуванні багато років із - за підстав відсутності під`їзду до земельної ділянки та погодження меж зі сторони відповідачів. При оформленні документів та технічної документації на приватизацію земельної ділянки йому стало відомо про приватизацію суміжної земельної ділянки відповідачів, які отримали на руки державні акти на право власності на свою земельну ділянку виданою Микитинецькою сільською радою. Вважає, що передумовою виготовлення та отримання відповідачами державних актів на право власності на земельну ділянку має бути виготовлення проекту відведення та подальше затвердження його рішенням сесії сільської ради з погодженням меж. Особисто він не підписував ні акту, ні плану узгодження та встановлення меж в натурі земельної ділянки відповідачам ОСОБА_8 , але з невідомих причин підпис, який є не його, проставлений в плані встановлення меж. З цього приводу є висновок спеціаліста від 28.12.2008 року № 09/03-291 Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру управління МВС України в Івано-Франківській області. На даний час відповідачі захопили його частину земельної ділянки та включили до своєї приватизації. У нього була земельна ділянка біля житлового будинку 0,27 га, у відповідачів площа земельної ділянки 0,171 га. розміри зазначених площ земельних ділянок були до 1990 року. В якому виникло привласнення і захоплення його частини земельної ділянки йому не відомо. Вважала, що після прийнятого сільською радою рішення від 14.12.2006 року № 43 про передачу йому у власність земельну ділянку площею 0,1850 га. Таким чином його земельна ділянка вже зменшилась на 0,085 сотих від площі 0,27 га. Сільська рада не приймала рішення про вилучення в нього частини площі земельної ділянки та про надання додаткової площі земельної ділянки відповідачам. Також відповідачі ОСОБА_8 здійснили самовільну добудову до господарської будівлі без відповідного дозволу, що згідно рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.07.2013 року зобов`язано відповідачів ОСОБА_8 не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним права користування житловим будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом демонтажу та знесення самочинно зведеної з порушенням санітарних і протипожежних норм господарської споруди. Дана господарська споруда самовільно збудована мала дах з якого постійно в дощову погоду та зимою стікає вода на стіни його житлового будинку, що призводило до матеріальних збитків. Крім того самовільно збудована споруда зменшувала йому природне освітлення житлових кімнат, що спричиняло до погіршення його умов проживання. Окрім того, постановою відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 08.08.2014 року було призначено примусове знесення самочинно зведеної господарської споруди на 18.08.2014 року. Під час виконання виконавчого провадження позивачем були понесені грошові витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. Позивачем було запрошено трьох громадян для знесення самочинно зведеної господарської споруди по виконавчому провадженні № 40903623. Всього було витрачено 3000 грн. на організацію та проведення виконавчих дій.

Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити, в зустрічному позові відмовити.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом та просив в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

ОСОБА_3 підтримав думку свого представника.

Представник Микитинецької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заперечення на зустрічну позовну заяву та письмові пояснення, просив відмовити в позовних вимогах ОСОБА_3 з мотивів викладених у запереченні та письмових поясненнях. Зазначив, що ОСОБА_3 заплатив за демонтаж споруди у 2014 році не має жодного стосунку до справи, нормативного обґрунтування для стягнення з Микитинецької сільської ради суми коштів за демонтаж споруди, а розрахунок матеріальних збитків безпідставний. Окрім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 правомірно одержано у право власності земельну ділянку площею 0,25 га та отримано Державний акт на право власності серії ЯД № 807323, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а вимоги ОСОБА_3 до Микитинецької сільської ради не підлягають задоволенню.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і здобуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 031955 від 22.11.1995 року земельна ділянка площею 0,2787 га, яка розташована на території Микитинецької сільської ради, передана у приватну власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (том 1 а.с. 61).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (том 1 а.с. 226).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_9 , який успадкував земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,2787 га, що знаходиться на території Микитинецької сільської ради та житловий будинок площею 39,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 234-235).

Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 807323 власником земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована АДРЕСА_1 , яка призначена для будівництва, господарських будівель та споруд є ОСОБА_6 , співвласниками даної земельної ділянки є ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , частка у спільній власності 33,33 % (том 1 а.с. 4, 60).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2003 року серії ВВА № 672723 встановлено, що спадкоємцями майна, домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,2787 га, що знаходиться на території Микитинецької сільської ради, ОСОБА_9 є ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (том 1 а.с. 7).

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , від 25.01.2000 року оцінка всіх будівель і споруд домоволодіння: літера А - житловий будинок, літера Б - літня кухня, літера В - шопа (викреслено) (том 1, а.с.8-11).

Згідно повідомлення Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, направленого на адресу ОСОБА_4 , щодо конфлікту ОСОБА_4 з сусідом ОСОБА_10 із будинку АДРЕСА_3 , який без відома ОСОБА_4 користується його земельною ділянкою, чим заподіяв йому матеріальну шкоду, встановлено, що такі факти визнано такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження (том 1 а.с. 34)

Відповідно до копії архівного витягу з рішення виконкому Угорницької сільської ради № 15 від 09.08.1978 року погодились з заявою ОСОБА_3 про будівництво гаражу на власній присадибі та просили райвиконком видати ОСОБА_3 такий дозвіл (том 1 а.с. 54).

З копії рішення Микитинецької сільської ради народних депутатів Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області IX сесії I скликання від 25.12.1993 року «Про передачу земель у приватну власність» та рішення ІУ сесії ІІ демократичного скликання від 21.02.1995 року «Про видачу державних актів на земельні ділянки» встановлено, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,28 га, за адресою АДРЕСА_1 , та вирішено підготувати видачу державних актів на приватизацію вказаної земельної ділянки (том 1 а.с. 55-58).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 16.12.1999 року на будинковолодіння АДРЕСА_3 , вказане будинковолодіння на праві власності належить ОСОБА_3 (том 1 а.с. 129).

Рішенням Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області сьомої сесії п`ятого демократичного скликання №43 від 14.12.2006 року «Про розгляд заяв громадян, звернень організацій, підприємств та установ» вирішено передати у спільну - сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , які проживають в АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,1850 га по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (том 1 а.с. 59).

Відповідно до копії повідомлення Державного архіву Івано-Франківської області № 205/01-11 від 28.11.2008 року в протоколах засідань Угорницької сільської ради (до складу якої входило с. Микитинці) Тисменицького району за 1978 рік рішення про обмін земельними ділянками між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з метою надання проїзду до господарства ОСОБА_5 немає (том 1 а.с. 134).

29.05.2013 року рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області зобов`язано ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування житловим будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом демонтажу та знесення самочинно зведеної з порушенням санітарних і протипожежних норм господарської споруди (том 1 а.с. 86-87).

Відповідно до копії постанови державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 08.08.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 0907/2-8022/2011 виданого 18.07.2013 року про зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування житловим будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом демонтажу та знесення самочинно зведеної з порушенням санітарних і протипожежних норм господарської споруди, призначено примусове знесення самочинно зведеної господарської споруди на 10 год. 18.08.2014 року (том 1 а.с. 131).

15.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 0907/2-8022/2011 виданий 18.07.2013 року про зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні ним права користування житловим будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом демонтажу та знесення самочинно зведеної з порушенням санітарних і протипожежних норм господарської споруди, призначено примусове знесення самочинно зведеної господарської споруди (том 1 а.с. 132).

З повідомлення ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 08.05.2015 року встановлено, що 19.11.2014 року виконавчий документ 0907/2-8022/2011 виконано в повному обсязі. При виконанні вказаного виконавчого листа ВДВС Івано-Франківського МУЮ спеціалізовані організації, щодо виконання виконавчого документу не залучалися, всі витрати пов`язані з організацією та проведенням примусових виконавчих дій здійснювались безпосередньо стягувачем (том 1 а.с. 133).

Відповідно до копії повідомлення Державного архіву Івано-Франківської області № 205/01-11 від 28.11.2008 року в протоколах засідань Угорницької сільської ради (до складу якої входило с. Микитинці) Тисменицького району за 1978 рік рішення про обмін земельними ділянками між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з метою надання проїзду до господарства ОСОБА_5 немає (том 1 а.с. 134).

З повідомлення Головного управління земельних ресурсів у Івано-Франківській області від 06.06.2008 року встановлено,що рішенням 9 сесії 1 демократичного скликання Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 25.12.1993 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,1851 га та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3159 га. ОСОБА_9 , суміжному землекористувачу ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 31.10.2000 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2787 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 400. ОСОБА_3 , як суміжний землекористувач, при оформленні правовстановлюючих документів на землю ОСОБА_9 та ОСОБА_12 погодив межі їхніх земельних ділянок (том 1 а.с. 139-140).

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 , встановлено, що схема земельної ділянки садибного (вндивідуального) житлового будинку наступна: літера А по плану - житловий будинок, №1-колодязь, № 2- огорожа, № 3- ворота (том 1 а.с. 141-144).

Згідно копії довідки Микитинецької селищної ради № 276 від 04.03.2009 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 (том 1 а.с. 147).

З копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради встановлено, що для виготовлення державного акту на право власності на землю ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спеціалістами інституту винесено межі в натуру за допомогою електронного тахеометра ЗТА5, зроблено прив`язку до пунктів полігонометрії IV класу. Координати точок окружної межі земельної ділянки вирахувані в місцевій системі координат м. Івано-Франківська . По координатах вираховано загальну площу земельної ділянки, яка становить 0.2787 га, в тому числі діл.№1 площею 0,2500 га, діл.№І-А 0,0287 га. В результаті проведених робіт складено план та акт про підтвердження існуючих меж земельної ділянки в натурі, які погоджено з власниками земельної ділянки, виконавцем робіт, представниками сільської ради, представниками міського управління земельних ресурсів. При винесенні меж земельної ділянки в натуру встановлено, що площа та розміри земельної ділянки залишились без змін, тобто відповідають державному акту ОСОБА_9 . Зміни в суміжних землекористувачах погоджено представниками сільської ради. На основі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВА №672723 від 16.12.2003р. та проведених вищезгаданих робіт державний акт на право приватної спільної часткової власності на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та площею 0,0287 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Микитинецької сільської ради Івано- Франківської міської ради виготовлено на ОСОБА_6 . Список співвласників подано в державному акті (том 1 а.с. 189-209).

Згідно п.п. «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Судом також встановлено, що земельна ділянка в АДРЕСА_3 , площею 0,1850 га і земельна ділянка в АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га є суміжними земельними ділянками. Дана обставина сторонами не оспорюється.

Окрім того, позивачем ОСОБА_3 в зустрічному позові зазначено, що рішенням Угорницької сільської ради № 15 від 09.08.1978 року було внесено зміни в план забудови та облаштовано проїзд через його земельну ділянку до земельної ділянки відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також було облаштовано проїзд до його земельної ділянки через земельну ділянку відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно з п. «г» ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що а ні позивачами за первісним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а ні позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_15 не доведено факт порушення їх права щодо користування їхніми земельними ділянками.

Не надано суду також належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будівля, позначена літерою «Б» в технічному паспорті на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , знесена ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі ( в редакції на час видачі позивачці Державного акту), складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Згідно статті 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів, тощо.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про землеустрій", встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо - геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі(на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженоюнаказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Під час виготовлення ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічної документації із землеустрою на замовлення ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ніяких претензій при встановлені зовнішніх меж не було, вказана документація відповідає вимогам закону.

А отже підстави скасування державних актів ЯД№807323 та І-ІФ № 031955 відсутні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з тим, право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.

Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів особи, тому вона має довести (а суд - встановити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Право на оскарження рішення (індивідуального акту) органу місцевого самоврядування надано особі, щодо якої його прийнято, або прав, свобод та інтересів якої це рішення (індивідуальний акт) стосується. Якщо особа не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли з прийняттям оскаржуваного рішення, яке є правовим актом ненормативного характеру, таке рішення, відповідно, не породжує для позивача й права на захист, тобто права на звернення із цим відповідним позовом.

З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Матеріали справи не містять доказів, що земельна ділянка ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була передана у власність за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 , а також доказів того, що у власності ОСОБА_3 перебувало у користуванні 0,3159 га не підтверджується жодним доказом.

Доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про те, що рішенням Микитинецької сільської ради від 21.02.1995 року з порушенням норм чинного законодавства передані у власність відповідачам ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,2787 га, в зв`язку з чим його було позбавлено права власності на належну йому земельну ділянку, а також рішеннями Микитинецької сільської ради від 25.12.1993 та від 14.12.2006 з порушенням норм чинного законодавства передана йому у власність земельна ділянка плошею 0,1851 га, є безпідставні, оскільки не ґрунтуються на доказах та вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України, похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Крім того, вимога ОСОБА_3 про зобов`язання Микитинецьку сільську раду встановити межу його присадибної земельної ділянки у відповідності з фактичним користуванням земельною ділянкою до 1992 року та даних земельно - кадастрових книг № 890 та прийняти рішення надати дозвіл йому на приватизацію земельних ділянок , які перебували у його користування площею 0,3159 га є похідною від позовних вимог про визнання та скасування відповідних рішень Микитинецької сільської ради, в задоволенні яких суд вважає за необхідним відмовити, що зазначено вище.

Отже, позовна вимога ОСОБА_3 про зобов`язання Микитинецьку сільську раду встановити межу його присадибної земельної ділянки у відповідності з фактичним користуванням земельною ділянкою до 1992 року та даних земельно - кадастрових книг № 890 та прийняти рішення надати дозвіл йому на приватизацію земельних ділянок , які перебували у його користування площею 0,3159 га, також не підлягає до задоволення.

Розрахунок матеріальних витрат ОСОБА_3 від 21.07.2016 року суд не приймає до уваги, оскільки такий не підтверджений належними та допустимими доказами (квитанції, чека і т.д.), а тому і в цій частині позову слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807323 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №031955 від 22.11.1995р., визнання недійсним рішення Микитинецької сільської ради від 25.12.1993 р. та від 14.12.2006р. №43 про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 та від 21.02.1995 р. про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 , зобов`язання Микитинецької сільської ради вчинити певні дії, зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та стягнення матеріальних збитків в розмірі 3000 гривень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року