Справа № 755/997/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарях Грінкевич А.І., Івашко О.Л.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 1 ОСОБА_3,

представника співвідповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. 25 жовтня 2017 року в її квартирі, з квартири розташованої поверхом вище та яка належить відповідачу, сталося залиття внаслідок порушення нормального санітарного стану квартири відповідача. 25 жовтня 2017 року ЖЕД-411 складено акт, в якому зазначено, що залиття відбулося в результаті халатного відношення до сантехнічного обладнання в квартирі відповідача, а саме протікання радіатора чавунного. Через значні пошкодження квартири позивача, вона звернулася до ФОП ОСОБА_6 для проведення будівельно-технічної експертизи, вартість якої склала 1 600,00 грн. Згідно висновку експертизи, розмір матеріального збитку, нанесений конструктивним елементам, склав 22 406, 00 грн. Крім того, зазначила, що діями відвідача ОСОБА_2 їй завдано і моральну шкоду, що виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та можливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що створює психологічну травму їй та її родині, та розмір якої вона оцінює в 29 784,00 грн.

В червні 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються виходячи з наступного. Так, відповідно до рішення КМР від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління жилого-комунальним господарством м. Києва», створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», яке є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Дніпровського району м. Києва, зокрема, і будинку АДРЕСА_1. 25 жовтня 2017 року комісією ЖЕД-411 було складено акт по факту залиття квартири АДРЕСА_1, яким встановлено, що залиття відбулося з вищерозташованої квартири № 46, причина залиття - протікання радіатора чавунного в квартирі № 46, яка розташована поверхом вище. Однак, вказаний акт не відповідає положенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, він складений формально та з порушенням встановленого порядку у відсутність винної особи та не визначає дійсну конкретну причину залиття, не вказує на причини пошкоджень, як і давність виникнення таких пошкоджень, в акті не зазначено і площі пошкоджень. Зазначає, що аварійна ситуація в його кватирі сталася близько 15 год. 24 жовтня 2017 року, однак, 22 жовтня 2017 року відповідач звертався до Централізованої диспетчерської служби Дніпровського району м. Києва саме з приводу протікання чавунного радіатора. Крім того, в акті від 20 грудня 2017 року по факту залиття квартири АДРЕСА_2 зазначено, що від мешканців квартири № 46 22 жовтня 2017 року о 22 год. 30 хв. надійшла заявка на диспетчерську АВР Дніпровського району м. Києва з приводу течії опалювального приладу, по приїзду аварійної бригади проведено обстеження та виявлено прокапування однієї секції опалювального приладу, заявка була визнана як не аварійна. Тобто акт від 25 жовтня 2017 року не місить висновків про наявність вини саме відповідача, в ньому наведена лише причина залиття. Аварійна бригада, яка прибула на вищезазначений виклик 22 жовтня 2017 року близько 23 год. 00 хв. після проведеного обстеження не визнала ситуацію аварійною, не перекрила стояк центрального опалення і лише вранці 23 жовтня 2017 року передала заявку на контроль в ЖЕД-411 як не аварійну. 23 жовтня 2017 року, зранку, відповідач, розуміючи ступінь небезпеки, намагався в телефонному режимі викликати спеціалістів ЖЕД-411, на обслуговуванні якого перебуває будинок АДРЕСА_1, однак, ніхто з працівників належним чином не відреагував на його звернення. Сантехнік, після особистого звернення відповідача, в телефонному режимі запропонував йому придбати новий радіатор і пообіцяв замінити його, але, посилаючись на свою зайнятість, не встиг надати необхідну допомогу. Лише близько 15 год. 20 хв. 24 жовтня 2017 року стояк централізованого опалення, що транзитом проходить крізь приміщення його кватири, був перекритий, проте, вода з цього стояка злита не була і продовжувала поступати в його квартиру, в зв'язку з чим 24 жовтня 2017 року він змушений був неодноразово телефонувати до диспетчерської аварійної служби та навіть до поліції з вимогою вирішити дане питання. При цьому, подачу опалення за цією адресою біло відновлено лише на початку листопада 2017 року, приблизно через 2 тижні після аварійної ситуації, оскільки в цей час в підвальному приміщенні будинку проводилися зварювальні роботи. Звертає увагу суду на те, що наданий позивачем звіт № 79/17 від 28 грудня 2017 року складено в результаті проведення незалежної оцінки без відповідної ухвали суду суб'єктом, який не відноситься до судово-експертних установ та фахівцем, який не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Крім того, об'єм відновлювальних робіт, наведений у звіті від 28 грудня 2017 року, не співпала з об'ємом пошкоджень, визначеним в акті від 25 жовтня 2017 року, а тому, оскільки позивачем на час розгляду справи не надано доказів понесення нею фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення договору з виконавцем ремонтно-будівельних робіт, який поніс би вказані загальновиробничі витрати у зв'язку з відновлюваним ремонтом квартири позивача й був би платником ПДВ, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача загальновиробничих витрат, прибутку, адміністративних витрат, ПДВ в розмірі 14 829,00 грн. Щодо моральних страждань позивача свою позицію обґрунтовує тим, що оскільки позивачем не доведено факт завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, то нею і не надано доказів наявності моральної шкоди.

Ухвалою суду від 12 липня 2018 року в якості третьої особи до справи залучено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

22 листопада 2018 року процесуальний статус третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» замінено на співвідповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 24 006,00 грн., моральну шкоду в розмірі 29 784,00 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник співвідповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, який був допитаний в судовому засіданні як свідок, його представника, представника співвідповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2011 року, є власником кватири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с. 6).

Позивач зазначає, що їй було завдано шкоду саме через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2., який халатно відносився до сантехнічного обладнання в своїй квартирі.

Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - правила), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

В матеріалах справи наявний акт по факту залиття квартири АДРЕСА_2, затверджений начальником ЖЕД-411 В.Вакуленко 25 жовтня 2017 року, яким встановлено, що при обстеженні, яке відбулося 25 жовтня 2017 року, квартира № 42 була залита з вище розташованої квартири № 46. При залитті квартири № 42 постраждали кімнати, коридор, ванна кімната та кладова, а саме: кухня: замокла стеля (жовті плями) - вид оздоблення шпалери, не працює освітлення (мигає), а також змокли двері (не зачиняються); кімната: замокла стеля та стіни (жовті плями) - вид оздоблення шпалери, а також замокли двері (не зачиняються); спальня: замокла стеля та стіни (жовті плями) - вид оздоблення шпалери, не працює освітлення (не виключається), а також замокли двері (не зачиняються); коридор: замокла стеля та стіни (жовті плями)- вид оздоблення шпалери, а також частково замокла підлога - вид оздоблення лінолеум (чорні плями); ванна кімната: замокла стеля (жовті плями - вид оздоблення шпалери; кладова: замокла стеля (жовті плями) - вид оздоблення шпалери, а також замокли двері (не зачиняються). За висновками комісії причиною залиття квартири № 42 є протікання радіатора чавунного в квартирі № 46, яка розміщена поверхом вище (а.с. 7).

28 грудня 2017 року ФОП ОСОБА_6 складено звіт № 79/17 про визначення розміру майнової шкоди, висновками якого розмір майнової шкоди, який завдано ОСОБА_5 в результаті залиття квартири АДРЕСА_1, яке трапилось 24 жовтня 2017 року станом на момент складання даного звіту з урахуванням мінімально необхідних робіт по відновленню приміщень становить 22 406,00 грн. (а.с. 13-24).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

Суд не погоджується з висновками відповідача ОСОБА_2 про те, що акт по факту залиття квартири АДРЕСА_1 від 25 жовтня 2017 року не відповідає положенням Правил, оскільки він містить обов'язкові реквізити, необхідні для даного виду акту, які вказані в додатку № 4 до п. 2.3.6 Правил.

Крім того, суд не приймає до уваги і посилання відповідача ОСОБА_2 про те, що ФОП ОСОБА_6 не має права на проведення оцінки та розміру шкоди внаслідок залиття квартири, оскільки до матеріалів справи долучено сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 842/16 від 01 листопада 2016 року та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 04 жовтня 2008 року МФ № 6335, видане Фондом державного майна України за змістом якого ОСОБА_6 має достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки за напрямом оцінки майна: «Оцінка об'єктів в матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі експертна грошова оцінка земельних ділянок, «Оцінка дорожніх транспортних засобів». Крім того, в матеріалах справи наявне і посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 02 лютого 2017 року МФ № 10033-ПК, видане Фондом державного майна України, де зазначено, що ОСОБА_6 підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об'єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості», у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них». 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Наведені обставини дають підстави вважати, що ФОП ОСОБА_6 є оцінювачем та відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для оцінювачів, а тому приймає в якості належного та допустимого доказу звіт № 79/17 від 28 грудня 2017 року про визначення розміру майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

За умовами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил.

За змістом п.п. 2.3.6 п. 2.3 Правил, заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов'язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Судом встановлено, що будинок № 10 по вул. О.Боченка в м. Києві перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», дана обставина не заперечується сторонами по справі.

20 грудня 2017 року начальником ЖЕД-411 В.Вакуленко затверджений акт по факту залиття квартири АДРЕСА_2 згідно якого квартира № 46 залита по причині протікання радіатора чавунного. Також комісією встановлено, що від мешканців квартири № 46 22 жовтня 2017 року о 22 год. 30 хв. надійшла заявка на диспетчерську АВР Дніпровського району м. Києва з приводу течії опалювального приладу. По приїзду аварійної бригади проведено обстеження та виявлено прокапування однієї секції опалювального приладу, заявка була визнана як неаварійна (стояк ЦО не перекривали). 23 жовтня 2017 року о 07 год. 00 хв. заявка передана на контроль в ЖЕД-411 як неаварійна. Для усунення недоліку о 14 год. 30 хв. був направлений слюсар-сантехнік, але в квартиру № 46 він не потрапив, так як власника не було вдома. 24 жовтня 2017 року о 14 год. 46 хв. на диспетчерську службу Дніпровського району надійшла заявка від мешканців квартир №№ 42, 43 про залиття їх квартир з вищерозташованої квартири № 46. Заявка була передана в ЖЕД-411 слюсарю-сантехніку. Для припинення залиття слюсарем-сантехніком був перекритий стояк опалення. Внаслідок ушкодження приладу опалення була залита квартира № 46, при залитті постраждали: кімната: замокла підлога (паркет), набрякли двері знизу з кімнати в коридор; спальня: замокла підлога (паркет), набрякли двері знизу зі спальні в коридор; коридор: замокли вхідні внутрішні двері (набрякли знизу). За висновками комісії причиною залиття є протікання радіатора чавунного (утворилася раковина на одній із секцій) (а.с. 47).

Згідно листа директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» С.Прогонюк за № 103/45-4331 від 19 липня 2018 року, скероване на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3 вбачається, що звернення мешканців квартири АДРЕСА_2 надійшло на централізовану диспетчерську систему Дніпровського району м. Києва о 22 год. 31 хв. 22 жовтня 2017 року (заявка № 3417573) та передана на аварійно-ремонтну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Працівниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» при візуальному обстеженні було помічено слабке протікання (близько однієї каплі на хвилину) на з'єднанні між опалювальним приладом та стояком центрального опалення. Згідно записів на централізовану диспетчерську систему Дніпровського району м. Києва, теплопостачання було відновлено 28 жовтня 20117 року (а.с. 136).

Згідно ст. 92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їх обставини, що мають значення для справи.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в якості свідка в судовому засіданні показав, що 22 жовтня 2017 року він повернувся додому та зафіксував протікання радіатора, після чого він викликав аварійну службу, яка відмовилася відключати стояк пояснивши, що ситуація не є аварійною. До початку робочого часу він зателефонував одному із сантехніків ЖРЕО, щоб той прийшов до його квартири, однак, сантехнік повідомив, що ОСОБА_2 слід звернутися до ЖРЕО. Зателефонувавши до ЖРЕО майстер з ремонтних робіт ОСОБА_9 повідомила, що ситуація, яка склалася в квартирі ОСОБА_2 не є аварійною і всі сантехніки на даний час зайняті на інших об'єктах. 24 жовтня 2017 року відповідач перебував у своїй квартирі до обіду, після обіду за його квартирою доглядав сусід і в цей день до квартири ОСОБА_2 ніхто з працівників ЖРЕО не прийшов. Ввечері він зателефонував сантехніку, який повідомив що він зможе прийти 25 жовтня 2017 року і що слід купити для лагодження радіатора, що і було зроблено ОСОБА_2 зранку 25 жовтня 2017 року. Саме цього дня ОСОБА_2 залишив ключі від своєї кватири сусіду, щоб той продовжував слідкувати за кватирою. Ввечері 26 жовтня 2017 року він зайшов до ЖРЕО ознайомитися із актом залиття, з яким він не був згодний та склав заяву.

Свідок ОСОБА_9, яка є майстром з ремонтних робіт, в судовому засіданні показала, що на місце події 22 жовтня 2017 року в неділю виїжджала аварійна служба, яка зафіксувала незначне прокапування, про що передали дані в ЖРЕО. В понеділок та вівторок сантехнік, який обслуговує будинок АДРЕСА_1 прийшов до під'їзду зазначеного будинку, де мешкає відповідач, однак потрапити до під'їзду не зміг. У вівторок зранку сусіди зазначеної квартири, що розташована поверхом нижче, зателефонували до ЖРЕО з приводу залиття. Зазначила, що особисто з відповідачем вона не спілкувалася, а аварійна ситуація в його кватирі не була усунута, оскільки двері в квартиру ніхто не відчиняв.

Свідок ОСОБА_10, який є інженером, в судовому засіданні показав, що він вийшов на обстеження після того як надійшла заява. Спочатку було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 а потім - квартири № 42 і було встановлено причину залиття. Із заяви відповідача йому стало відомо, що відповідач звертався до слюсаря в приватному порядку, який не обслуговує будинок АДРЕСА_1. Мешканці квартири № 42 повідомили, що з квартири № 46 були здійснені неодноразові залиття. Зазначив, що другий акт із зазначенням площі залиття не складався, а аварійну ситуацію в кватирах вони не контролюють.

Свідок ОСОБА_11, яка являється інженером ЖЕД № 411 в судовому засіданні показала, що до ЖРЕО поступила заявка з приводу залиття квартири № 42, причина залиття їй невідома.

Свідок ОСОБА_12, який є головним інженером, в судовому засіданні показав, що залиття кватири АДРЕСА_1 відбулося 24 жовтня 2017 року. Перша аварійна ситуація сталася 22 жовтня 2017 року, а 23 жовтня 2017 року була здійснена заявка до слюсаря, однак, мешканців квартири не було вдома і двері ніхто не відчинив. Оскільки ключ від під'їзду в працівників ЖЕД відсутній, хоча ця організація є обслуговуючою, в під'їзд ніхто з них потрапити не зміг. Особисто він в квартирі де сталося залиття не був, а підписав лише акт 20 грудня 2017 року. Вказав, що даний будинок обслуговує слюсар-сантехнік ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він є слюсарем-сантехніком, який обслуговує будинок АДРЕСА_1 з жовтня 2017 року. 23 жовтня 2017 року він прийшов до вказаного будинку, але, зателефонувавши у омофон, двері квартири ніхто не відчинив, тому він пішов по іншим заявкам, не потрапивши по під'їзду. В той же день, приблизно о 14 год. він знову прийшов до під'їзду, однак двері знову ніхто не відчинив, після чого він відмітив заявку у майстра і пішов. Зазначив, що у разі, коли він не потрапляє до кватири, з якої надійшла заявка, вона продляється до її виконання. На наступний день йому з диспетчерської служби повідомили про аварійну ситуацію, однак, в сам день аварії він не приходив.

Свідок ОСОБА_14, який є слюсарем-сантехніком ЖЕД № 411 в судовому засіданні показав, що він не закріплений за будинком № АДРЕСА_1 Відповідач телефонував йому декілька разів з приводу несправності батареї, однак, прийти до відповідача, щоб замінити батарею він не зміг. Вказав, що заявки поступають на диспетчера і їх передають на нараді.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він є сусідом відповідача. 23 жовтня 2017 року до нього зранку зайшов відповідач і залишив ключі від його квартири, сказавши, що в нього протікає батарея. Двері обох квартир були відчинені. На наступний день відповідач був до обіду вдома, але після того, як відповідач поїхав на роботу, ОСОБА_15 залишився в дома, двері обох квартир були відчинені, якби хтось телефонував в домофон до квартири відповідача, він би почув. Про аварійну ситуацію відповідач повідомив йому ввечері 22 жовтня 2017 року. 24 жовтня 2017 року приїхала аварійна служба, яка перекрила стояк. Вказав, що слюсарів ЖЕД він не бачив, вони в кватиру не заходили.

Свідок ОСОБА_16, яка є матір'ю відповідача, в судовому засіданні показала, що 22 жовтня 2017 року їй зателефонував син, який повідомив, що в його квартирі протікає вода з батареї, а аварійна служба відмовилася усувати цю ситуацію. 24 жовтня 2017 року до квартири сина з 15 год. до вечора ніхто не приходив, аварійну ситуацію усувала вона, її подруга та сусід сина, а 25 жовтня 2017 року до квартири сина вже прийшла комісія.

Свідок ОСОБА_17, яка є подругою ОСОБА_16, в судовому засіданні показала, що наприкінці жовтня 2017 року вона прийшла в гості до своєї подруги. В цей час зателефонував син її подруги і сказав, що в його квартирі відбулося залиття, в результаті чого вона з його матір'ю приїхали до відповідача, де побачили, що в квартирі сильно текла вода. Вони приїхали о 14 год., а воду перекрили приблизно через 3-4 години. Після дзвінка відповідача до поліції, приїхала аварійна служба.

Суд приймає до уваги в якості належного доказу неодноразові телефонні дзвінки відповідача ОСОБА_2 до ЖЕД-411 з приводу аварійної ситуації, яка склалася у його квартирі, а саме щодо протікання радіатора, що підтверджується роздруківками міських телефонних розмов ПАТ «Укртелефон» та довідковою інформацією про надані послуги ПрАТ «ВФ Україна» (а.с. 102-106).

Як вказано в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За таких обставин, враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з вини відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», а саме в зв'язку з неналежним виконанням Комунальним підприємством своїх обов'язків як балансоутримувача. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні довів, що він здійснив всі необхідні міри задля уникнення затоплення кватири позивача, а тому між заподіяною шкодою та неправомірними діями саме відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» є прямий причинно - наслідковий зв'язок, а тому, завдана майнова шкода підлягає повному відшкодуванню за рахунок відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», в порядку ст. 1166 ЦК України.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

З врахуванням доведеності вини відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_5 також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та стану постійного стресу її та її родини, порушення нормальних (звичних) умов проживання останньої, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Все це спричиняє позивачу не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на здоров'я.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Враховуючи викладене та виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 3 000,00 грн., що на розсуд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» моральних страждань.

В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 22, 23, 386, 1166, 1167 ЦК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, ст. 20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. ст. 10, 12, 13, 76-80, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (Код , 02002, м. Київ, вул..Челябінська, 9-г) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 24006 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (Код , 02002, м. Київ, вул..Челябінська, 9-г) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 3000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (Код , 02002, м. Київ, вул..Челябінська, 9-г) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 березня 2019 року.

Суддя Н.О.Яровенко