26 березня 2019 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.,
при секретарі Рибачик О.А.,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.
У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 та їхні доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 1715/13678/12 від 23.08.2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Відповідач в квартирі не проживає 3 останні роки.

Оскільки відповідач у вказаній квартирі не проживає, у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 27 будинку № 15 по вул. Кн. Ольги в м. Рівне.

Позивач в судове засідання не з»явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 20.01.2019 року заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяви про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 червня 1999 року Управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с. 19).

У вказаній квартирі, окрім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 та їхні доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 14).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тому відповідачу ОСОБА_2, який є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_3, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном разом з іншими співвласниками.

У здійсненні свого права власності відповідач не може бути обмежений незалежно від того проживає він у квартирі, співвласником якої є, чи ні.

Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_2 має правовий статус співвласника квартири, а не члена сімї власника. Тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв»язку з не проживанням у ньому понад один рік.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_2 понад три роки за адресою вказаної квартири не проживає, речей не зберігає.

Але, враховуючи, що відповідач є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_3, він не може бути визнаний таким, що втратив право користування належним йому на праві спільної сумісної власності житлом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

У зв»язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5