ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м.Суми

Справа №592/10315/19

Номер провадження 22-ц/816/5249/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2019 року, ухваленого у складі судді Хитрова Б.А., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є його батьком. На даний час позивач є повнолітнім, але продовжує потребувати матеріальної допомоги, так як він навчається в Машинобудівному коледжі СумДУ на умовах повної оплати. Батько добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому він перебуває на утриманні його матері.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання у розмірі 2000 грн щомісячно на період навчання у Машинобудівному коледжі СумДУ.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення ним навчання в Машинобудівному коледжі СумДУ, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років, починаючи стягнення з 08 липня 2019 року на користь ОСОБА_1 .

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов про стягнення з відповідача на його користь аліментів у розмірі 2000 грн щомісячно на весь період навчання у Машинобудівному коледжі СумДУ, тобто до 30 червня 2021 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно визначив у рішенні занадто малий розмір стягнутих аліментів та безпідставно виходив з того, що відповідач ніде не працює і перебуває на обліку в Сумському центрі зайнятості

Вказує на те, що суд в порушення ч. 3 ст. 181 СК України за власною ініціативою стягнув аліменти у частці від доходу відповідача, а не в твердій грошовій сумі як просив позивач.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд виходив з того, що позивач є повнолітньою особою та в змозі працювати та отримувати власні доходи, а тому вважав достатнім присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини усіх видів доходів до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років на користь ОСОБА_1 .

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 (а. с. 4).

На даний час ОСОБА_1 є повнолітнім. Він навчається на денному відділенні 2 курсу Машинобудівного коледжу Сумського державного університету на умовах повної оплати вартості навчання, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року (а. с. 6-8).

Відповідач ОСОБА_2 має на своєму утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 20). Він є працездатним, з вересня 2019 року працює вантажником у ФОП ОСОБА_6 , отримує заробітну плату в розмірі 4300 грн на місяць (а. с. 24).

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Проте, місцевий суд, присуджуючи до стягнення аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, не врахував положення Сімейного кодексу України згідно яких спосіб стягнення аліментів визначається одержувачем аліментів (ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України). Крім того стаття 200 СК України передбачає стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина в першу чергу у твердій грошовій сумі. В даному випадку позивач в позові ставить питання про стягнення аліментів на період навчання саме в твердій грошовій сумі - 2 000 грн, а не у частці від доходу відповідача. Мотиви, з яких він виходив, визначаючи спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції в рішенні не зазначив.

Також суд першої інстанції помилково вказав в рішенні, що відповідач є безробітним, оскільки дана обставина спростовується матеріалами справа, зокрема довідкою про доходи з місця його роботи (а. с. 23). Не можна погодитись і з висновком суду про те, що позивач в змозі працювати та отримувати власні доходи, оскільки він навчається на денній формі навчання.

Ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач перебував на заробітках в Республіці Польща, що дозволяє стягнення з нього аліментів на період навчання в сумі 2000 грн, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 грудня 2019 року, матеріальне становище повнолітнього сина та відповідача, перебування на утриманні останнього неповнолітньої дитини, а також те, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1000 грн щомісячно.

Отже, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині способу та розміру стягнення аліментів та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на період навчання в розмірі 1000 грн щомісячно.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2019 року змінити в частині способу та розміру стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.А. Левченко

Судді: С.Г.Хвостик

І.В. Орлов