Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 521/11139/13-ц

провадження № 61-47364св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1,

представник заявника (боржника)- ОСОБА_2,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник стягувача - Дьоміна ТетянаВікторівна,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, з яких солідарно на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2008 року у розмірі 1 297 247,35 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року змінено. Виключення із мотивувальної частини рішення суду посилання на укладення між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_5 договору від 14 липня 2008 року.

24 жовтня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист з примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року у розмірі 1 297 247,35 грн. У виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 06 серпня 2014 року, а строк його пред'явлення до виконання встановлений до 06 серпня 2015 року.

Вказувала, що у виконавчому листі від 24 жовтня 2014 року безпідставно визначено дату набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року - 06 серпня 2014 року, оскільки рішення апеляційного суду, за наслідками перегляду цього судового рішення, було ухвалено 14 лютого 2014 року, тому й рішення суду першої інстанції набрало законної сили - 14 лютого 2014 року. З урахуванням цього, строк його пред'явлення до виконання становить до 14 лютого 2015 року, а не до 06 серпня 2015 року, як помилково зазначено у виконавчому листі від 24 жовтня 2014 року.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просила суд виправити описку у виконавчому листі від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши у виконавчому листі дату набрання рішенням суду законної сили - 14 лютого 2014 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 14 лютого 2015 року. Крім того, з підстав, визначених статтею 432 ЦПК України, просила суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Виправлено описки, допущені при оформленні виконавчого листа, виданого 24 жовтня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/11139/13-ц, а саме: зазначено у виконавчому листі дату набрання законної сили рішенням суду - 14 лютого 2014 року та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - до 14 лютого 2015 року.

У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення за наслідком апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України). Таким чином, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року набрало законної сили після перегляду його в апеляційному порядку і ухвалення апеляційним судом відповідного судового рішення, тобто 14 лютого 2014 року, а не 06 серпня 2014 року, як помилково зазначено у виконавчому листі від 24 жовтня 2014 року. З урахуванням вказаного й строк пред'явлення виконавчого листа до виконання повинен бути встановлений до 14 лютого 2015 року, а не до 06 серпня 2015 року.

У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки заявником не надано доказів того, що є підстави, визначені статтею 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скарго представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 закрито.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України. Однак, ухвала про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, до цього переліку не відноситься, що є підставою для закриття апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року справу за заявою ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у частинах першій і другій статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню. На підставі вказаного, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що ухвала суду про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не переглядається в апеляційному порядку та безпідставно закрив апеляційне провадження.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року частково задоволено заяву ОСОБА_1

Виправлено описки, допущені при оформленні виконавчого листа, виданого 24 жовтня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/11139/13-ц, а саме: зазначено у виконавчому листі дату набрання законної сили рішенням суду - 14 лютого 2014 року та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - до 14 лютого 2015 року.

У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року в частині відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 оскаржила це судове рішення в указаній частині в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скарго представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 закрито.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Скорик проти України»від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

У частинах першій, другій статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Предметом заяви ОСОБА_1, поданої в Малиновський районний суд м. Одеси, було і виправлення помилки у виконавчому документі, і визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

Положення пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України у взаємозв'язку зі статтею 352 ЦПК України необхідно розуміти як можливість учасника справи, а також особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвалу суду першої інстанції як про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, так і про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, тлумачення положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права, особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

зЦе положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Однак, особливість ухвали про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає у тому, що вона постановляється на стадії виконання судового рішення і оскаржити її одночасно з оскарженням рішення суду неможливо.

Апеляційний суд зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку, що ухвала суду про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не переглядається в апеляційному порядку та безпідставно закрив апеляційне провадження, що призвело до обмеження реалізації права заявника на апеляційне оскарження судового рішення.

У частині шостій статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана постанова відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк