ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/610/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Івахненко О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року у складі судді Івахненко О.Г. у справі за скаргою ОСОБА_1 (боржник) на постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, стягувач: ОСОБА_2 -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС Постриганя С.Н. при зверненні стягнення на його заробітну плату під час стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

На підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.06.2007 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/ 2 частки від його заробітку, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.05.2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старший син досяг повноліття і стягнення аліментів мало б припинитись та здійснюватися лише на меншу дочку в розмірі 1/ 4 частки його заробітку чи доходу. В бухгалтерії за місцем своєї роботи ОСОБА_1 дізнався, що з нього щомісячно відраховуються аліменти в розмірі 70% від заробітної плати, що, на його думку, є незаконним та суперечить ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з нормами вказаної статті закону розмір відрахування не повинен перевищувати 45%, які складаються з 25% стягнення аліментів на утримання дочки та 20% стягнення заборгованості по аліментах, а не 70%, як з нього стягується в теперішній час.

04.03.2019 року ОСОБА_1 подавав до відділу ДВС скаргу на ім`я начальника відділу та просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 1/ 4 частки заробітку щомісячно та скасувати рішення державного виконавця по відрахування з його заробітної плати 70%, а також провести перерахунок заборгованості по аліментах з лютого 2017 року, тобто, з часу досягнення старшим сином повноліття.

Однак до цього часу відповіді на свою скаргу він не отримав.

05.09.2019 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про існування постанови державного виконавця від 11.09.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказаною постановою державний виконавець визначив здійснити відрахування із доходів боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 в розмірі 70 % до виплати загальної суми боргу 155 077 грн. 14 коп.

Вважаючи дану постанову державного виконавця незаконною, ОСОБА_1 просив визнати поважними причини пропуску строку оскарження постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2018 року, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову та зобов`язати державного виконавця встановити розмір відрахування у виконавчому проваджені з його заробітної плати на рівні 45%.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено, у зв`язку з тим, що станом на 01.04.2019 судом встановлено факт утворення за скаржником заборгованості за аліментами в розмірі 142 995 грн. 96 коп. Скаржник не надав доказів погашення існуючої заборгованості, що є порушенням права дитини на достатнє матеріальне забезпечення. При цьому суд дійшов висновку, що стягнення із заробітної плати 70% відсотків доходів цілком відповідає закону.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги повторюють твердження скаржника у суді першої інстанції. Додатково апелянт зазначає, що суд неправомірно застосував ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою встановлений загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, який не може перевищувати 50%. Проте, на думку апелянта, це обмеження не може бути застосовано лише за умов одночасного відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. І лише в такому випадку можливе стягнення 70% від заробітку боржника. При цьому, суд не врахував, що скаржник не відбуває покарання у виді виправних робіт. А тому, висновок суду про правомірність відрахування із його заробітної плати 70% суперечить законодавству.

Апелянт, вважаючи судове рішення незаконним, просить його скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що Чигиринським районним судом Черкаської області 08.06.2007 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/ 2 частки від його заробітку, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, щомісячно, починаючи з 28.05.2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9).

Виконавче провадження відкрито 21.06.2007 року (а.с. 8, 21).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 01.09.2018 року розмір заборгованості скаржника по аліментам станом на 01.07.2018 року становив 155 077 грн. 14 коп. (а.с. 20).

11.09.2018 року постановою державного виконавця (а.с. 6-7, 22) звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ ВП «Укрдрев». Постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 70% (а саме: 25% щомісячний платіж та 45% погашення заборгованості) до виплати загальної суми боргу 155 077 грн. 14 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Частиною 3 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені вказаними вище нормамии, передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів.

При чому, законодавство не містить норм щодо можливості стягувати з боржника до 70% його заробітку лише за сукупності таких умов: відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

За конструкцією ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Доводи апелянта в цій частині ґрунтуються на довільному тлумаченні закону.

За наслідком апеляційного перегляду не встановлено порушень державним виконавцем при винесенні постанови від 11.09.2018 року, зокрема і в частині зобов`язання здійснювати відрахування з доходів боржника 70 % (25% щомісячний платіж та 45% погашення заборгованості) до виплати загальної суми боргу 155 077 грн. 14 коп.

Ухвала районного суду є достатньо обґрунтованою, суд вірно встановив обставини у справі та надав їм правильне нормативно-правове регулювання.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2019 року.

Судді :