Справа № 182/1171/19
Провадження № 2/0182/1504/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною завою, мотивуючи наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько (вітчим), ОСОБА_3 , який на день смерті проживав з її мамою, ОСОБА_4 однією сім`єю і були зареєстровані на день його смерті за адресою АДРЕСА_1 . Вона з матір`ю та сином, що є відповідачем по справі, поховали ОСОБА_3 та всі витрати по похованню і ритуальним послугам понесли вони.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів. Також згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло, 1/3 частини вказаної квартири належало її мамі, ОСОБА_4 та 1/3 частина цієї ж квартири належить відповідачу по справі, її сину, ОСОБА_2

Її Батько (вітчим) ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 24 квітня 1978 року, мати, ОСОБА_4 з 21 листопада 1977 року. Тобто вони з 24 квітня 1978 року жили однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один за одного, мали загальний бюджет. Пізніше, у 2000 році вони приватизували квартиру, в якій мешкали сім`єю з онуком, її сином, відповідачем по справі.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її мати, ОСОБА_4 відповідно до ст. 1264 ЦК України, але спадщину не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати, ОСОБА_4 , померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів. Вона в установлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, ОСОБА_4 , звернулася до нотаріуса, подала заяву про прийняття спадщини після її смерті та 25 вересня 2018 року їй було видано ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1155.

Також нею було подано заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом, на 1/3 частину зазначеної квартири, після смерті батька (вітчима), ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та її матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку ст.. 1276 ЦК України, оскільки у нього не було спадкоємців попередніх черг спадкування за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 оскільки нею не надано документів, що підтверджують родинні зв`язки між нею та померлим, тому вона вимушена звернутися до суду для вирішення цього питання.

Зазначила, що у лютому 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 складено на її ім`я заповіт, але на цей час вона вже звернулася із відповідною заявою після смерті її матері.

ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймати не бажає, з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався.

На підставі викладеного, просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та її матері ОСОБА_4 з 24 квітня 1978 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 95). В матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_2 від 06 березня 2019 року, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 48).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 1216-1218,1220-1223, 1258, 1264, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Дошлюбне прізвище позивача - « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_8 , їй присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько (вітчим) позивача, ОСОБА_3 , який на день смерті проживав з її мамою, ОСОБА_4 однією сім`єю і вони були зареєстровані на день його смерті за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 10,16,17,27). Позивач з матір`ю та сином, що є відповідачем по справі поховали ОСОБА_3 та всі витрати по похованню і ритуальним послугам понесли вони.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів (а.с. 12-15). Також згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло, 1/3 частини вказаної квартири належало матері позивача, ОСОБА_4 та 1/3 частина цієї ж квартири належить відповідачу по справі, сину позивача, ОСОБА_2 (а.с. 12).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Пахомовською І. Л., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, згідно кого належну йому 1/3 частину квартири за АДРЕСА_2 та грошові внески з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються у Нікопольському відділенні № 3077/021 Ощадбанку заповів позивачу, ОСОБА_1 (а.с. 23). Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині померлого немає.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 з 24 квітня 1978 року, мати позивача, ОСОБА_4 з 21 листопада 1977 року (а.с. 18 «а»). Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 24 квітня 1978 року жили однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один за одного, мали загальний бюджет. Згідно Акту про проживання від 19 лютого 2019 року, затвердженого ОСББ «Наш Дім-2», ОСОБА_3 постійно проживав у кв. АДРЕСА_2 з 1967 року однією сім`єю з ОСОБА_4 до моменту його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство (а.с. 10).

Пізніше, у 2000 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували квартиру, в якій мешкали сім`єю з онуком, сином позивача ОСОБА_2 , відповідачем по справі.

Таким чином, мати позивача, ОСОБА_4 була спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки у період з 24 квітня 1978 року до дня смерті ОСОБА_3 проживала з ним однією сім`єю як чоловік та дружина, вела з ним спільне господарство, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувалися один до одного, мали спільний бюджет. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 немає, спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с. 54).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , прийняла мати позивача, ОСОБА_4 , згідно положеннь ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача, ОСОБА_4 (а.с. 18).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів та 1/3 частина вказаної квартири після смерті батька (вітчима), ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 12).

За життя ОСОБА_4 заповіту не склала, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом є позивач, ОСОБА_1

Позивач в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та 25 вересня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Бережним О.С., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 1155 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Також позивачем було подано заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом, на 1/3 частину вищевказаної квартири, після смерті батька (вітчима), ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 оскільки не надано документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом чи за заповітом (документів, які підтверджують родинні зв`язки між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , заповіту від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ) (а.с. 9).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу, Бережного О .С. за вих. № 161/02-14 від 16 квітня 2019 року, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведено спадкову справу № 23-2018 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 10 квітня 2018 року (а.с. 56-93). Також в матеріалах спадкової справи № 23-2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 мається заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що подана 25 вересня 2018 року приватному нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу, Бережному О.С. (а.с. 59, 70).

Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Отже, суд вважає встановленим факт спільного проживання однією сім?єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 24 квітня 1978 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці зазаконом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після смерті відкриття спадщини, однак не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено факт спільного проживання померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 24 квітня 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , тобто понад п?ять років, тому суд вважає, що ОСОБА_4 за життя набула право на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець четвертої черги по закону.

Крім того, у відповідності до ст. 1276 ЦК України, право на прийняття спадщини ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 за спадковою трансмісією перейшло до позивача ОСОБА_1

Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не може реалізувати своє право через вказані вище обставини.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі

Керуючись 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-,1218,1220-1223,1261, 1264, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_5 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 24 квітня 1978 року до дня смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою - АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева