Справа № 196/240/19
№ провадження 2-з/196/5/2019
УХВАЛА

25.03.2019 смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М., розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі 196/240/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу вантажного автомобіля та визнання недійсним і скасування Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі 196/240/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу вантажного автомобіля білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, укладеного 27.10.2018 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та визнання недійсним і скасування Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В заяві про забезпечення позову просить:

- накласти арешт на вантажний автомобіль білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, перереєстрацію якого на ОСОБА_3 здійснено 27.10.2018 року за реєстраційним номером АЕ4296КА в Територіальному сервісному центрі МВС №1242 за адресою: 49501, м.Дніпро, проспект Праці, 16, з видачею нових номерних знаків АЕ4296КА;

- заборонити вчиняти ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, будь-які дії щодо відчуження на користь інших осіб майна, а саме: вантажний автомобіль білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, перереєстрацію якого на ОСОБА_3 здійснено 27.10.2018 року за реєстраційним номером АЕ4296КА в Територіальному сервісному центрі МВС №1242 за адресою: 49501, м.Дніпро, проспект Праці, 16, з видачею нових номерних згаків АЕ4296КА;

- арештоване майно передати на зберігання заявнику - ОСОБА_1:

- сплачений судовий збір віднести до загальної суми понесених нею судових витрат по справі.

Доцільність застосування заходів забезпечення позову мотивує тим, що через очевидний протиправний характер оспорюваних дій та їх наслідків щодо відчуження майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та небезпеку пошкодження ОСОБА_2 вантажного автомобіля внаслідок можливої подальшої його експлуатації, а також у зв'язку з реальною загрозою подальшого відчуження ОСОБА_3 цього майна на користь інших осіб до закінчення розгляду цивільного спору в даній справі та набрання рішенням суду законної сили, виникла нагальна необхідність в забезпеченні цивільного позову заходами, передбаченими ст.150 ЦПК України.

Накладення арешту на вантажний автомобіль, який перебуває у володінні ОСОБА_2 і заборона вчиняти ОСОБА_3 будь-які дії щодо відчуження вказаного майна на користь інших осіб, є тими заходами забезпечення позову в даній справі, які передбачені статтею 150 ЦПК України, і зможуть в повній мірі забезпечити виконання рішення суду, а також ефективний захист і поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, вважає за необхідне наголосити на тому, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Частиною 3 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд її заяви про забезпечення без неї, оскільки з'явитися в судове засідання не має можливості з поважних причин, заявлені вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Суддя, вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову, подану після відкриття провадження по справі, подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Так, у цивільній справі № 196/240/19 позивачем ОСОБА_1 пред'явлено позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу вантажного автомобіля та визнання недійсним і скасування Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо дійсності правочинів на підставі яких відчужено спірний вантажний автомобіль білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, перереєстрацію якого на ОСОБА_3 здійснено 27.10.2018 року за реєстраційним номером АЕ4296КА в Територіальному сервісному центрі МВС №1242 за адресою: 49501, м.Дніпро/, проспект Праці, 16, з видачею нових номерних згаків АЕ4296КА.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову ... мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Оскільки предметом позову є майно, на яке просить позивач накласти арешт, суд вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними, та, з урахуванням того, що до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи щодо збереження цього майна, тому суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, та, з урахуванням позовних вимог, необхідно до вирішення справи по суті накласти арешт на спірний транспортний засіб, та з метою збереження цього транспортного засобу в тому виді, що є на даний час з метою припинення його зносу та амортизації, - заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля.

Згідно до ч.1, ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»: арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження»: майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обовязок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику.

За даних обставин суд приходить до переконання про необхідність повного задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.149-153, 258, 260, 353, 354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі 196/240/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу вантажного автомобіля та визнання недійсним і скасування Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, задовольнити повністю.

Накласти арешт на вантажний автомобіль білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, перереєстрованого 27.10.2018 року на ОСОБА_3 за реєстраційним номером АЕ4296КА.

Заборонити ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відчуження вантажного автомобіля білого кольору марки MAN 23.403, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, передавши автомобіль на зберігання ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Виконання ухвали покласти на Територіальний сервісний центр МВС №1242 (49501, м.Дніпро, проспект Праці, 16) та на Царичанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській.

Копію ухвали направити для негайного виконання Територіальному сервісному центру МВС №1242, Царичанському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, третій особі ОСОБА_4 та заявникові позивачеві ОСОБА_1, для відома.

Стягувач - ОСОБА_1 (51000, смт.Царичанка, вул.Корольова, 25 Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

Боржник - ОСОБА_3 (51000, смт.Царичанка, вул.Селянська, 6 а Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.М. ГУДИМ