АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/386/19Головуючий по 1 інстанції - Пироженко С.А.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя - доповідач)

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

треті особи : Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., ОСОБА_6

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_6 - адвокат Бердник В.В.;

розглянувши у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - Бердника Віталія Вікторовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пироженка С.А. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси № 235 22.01. 2019 року о 10 год. 30 хв., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, - :

в с т а н о в и в :

18.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним.

10 серпня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним.

Під час розгляду справи у судовому засіданні адвокат Пидорич Т.А. заявила клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи для визначення наявності психологічного стану позивача ОСОБА_3 на момент оскаржуваного правочину.

22 січня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси призначено по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання:

-Чи міг ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

- Чи страждав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року, а якщо так, то чи міг він у зв'язку з цим усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на момент укладення договору - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Черкаської обласної психіатричної лікарні № 1 в м. Сміла ( Черкаська область, м. Сміла, вул. Павлова 46).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат Бердник В.В. оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвала є незаконною і необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає зміні. В апеляційній скарзі скаржник вказує, що друге питання не стосується предмету спору, позовні вимоги не направлені на визнання ОСОБА_3 недієздатним, а тому доказуванню підлягає не психічне здоров`я ОСОБА_3, а наявність у нього психічного розладу. Однак, суд при прийнятті рішення не врахував вищезазначену позицію, в оскаржуваній ухвалі не мотивував підстав, чому він вважає, що для вирішення питання чи усвідомлював позивач ОСОБА_3 значення своїх дій та чи міг керувати ними на час укладення правочину необхідно й вирішення питання щодо психічного здоров`я позивача ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - адвокат Бердник В.В. просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року по цивільній справі № 712/7059/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним - змінити. Винести нову постанову, якою виключити з резолютивної частини ухвали поставлене перед експертами питання: - Чи страждав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року, а якщо так, то чи міг він у зв'язку з цим усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на момент укладення договору - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Відзив на адресу апеляційного суду Черкаської області на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін у судове засідання.

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції може скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Суд погодився з питаннями, які були запропоновані адвокатом позивача, який не заперечував проти проведення експертизи, підтвердивши письмовою згодою .

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з судом першої інстанції, який не обґрунтував необхідність призначення експертизи, вказавши друге питання в редакції, якій запропоновано було представником позивача, оскільки вважає, що достатньо першого питання, яке поставлено на вирішення експертизи, виходячи із предмету спору, тому ставити експерту друге питання у редакції вказаній в ухвалі суду немає потреби.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, а саме договору дарування частки в праві власності на 1/ 2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Починок Ю.В., 11 квітня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-1065, номер запису про право власності: 25669301, реєстраційний номер майна 29109915, номер запису: 9925 у книзі: 96, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування позовної заяви, ОСОБА_3 зазначає, що у момент вчинення правочину перебував у психічному стані, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Розуміючи, що страждає на психічні розлади, що позбавили його єдиного житла, просив суд призначити по справі судово-психіатричну експертизу.

22 січня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси задоволено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання:

-Чи міг ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

- Чи страждав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року, а якщо так, то чи міг він у зв'язку з цим усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на момент укладення договору - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Згідно до роз'яснення п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення проведення експертизи.

Суд, надаючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не вправі позбавляти дозволених законом та обраних сторонами засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі, свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об'єктивного судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що друге питання, поставлене судом першої інстанції на вирішення експертам питання: «Чи страждав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року, а якщо так, то чи міг він у зв'язку з цим усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на момент укладення договору - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?», не є таким, що необхідне для розгляду вказаної справи, виходячи з характеру спору про визнання договору дарування недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України. Дія даної статті поширюється на правочини, вчинені дієздатною особою, але за обставин, які свідчать про тимчасову наявність у неї такого стану, який призводить до дефектів у формуванні внутрішньої волі та її волевиявлення.

За ст. 203 ЦК України однією з умов чинності правочину є дотримання вимоги закону про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тому законодавець визначає у ч. 1 ст. 225 умови фактичного стану, які не дозволяють фізичній особі адекватно виразити свою волю щодо вчинюваного правочину.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки скаржник вірно звернув увагу, що для вирішення спору важливим є встановлення психічного стану особи в момент укладення договору дарування, а не загальний стан здоров'я та діагноз, який спостерігається тривалий час. Важливим є стан особи саме у момент вчинення правочину і встановлення такого стану особи у момент вчинення правочину і є предметом дослідження судово - психіатричної експертизи. Тому поставлене друге питання на вирішення експертизи чи страждав позивач яким - небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування є необґрунтованим і його з'ясування не впливає на вирішення спору між сторонами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами скаржника, оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги, що зміст питань, поставлених на вирішення експертизи повинен відповідати підставам позову, бут чітким та зрозумілим , а суд першої інстанції не мотивував своїх висновків відповідно до вимог закону. Отже, апеляційний суд вважає, що є підстави для зміни ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_6 - Бердника Віталія Вікторовича підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції зміні та залишенню лише першого питання, яке поставлено на вирішення експертизи, оскільки у вирішенні другого питання немає потреби з врахуванням підстав та предмету позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - Бердника Віталія Вікторовича - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлія Вадимівна, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним - змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали питання, поставлене на вирішення судово-психіатричної експертизи: «Чи страждав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент укладення договору дарування - 11 квітня 2018 року, а якщо так, то чи міг він у зв'язку з цим усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на момент укладення договору - 11 квітня 2018 року на користь ОСОБА_4, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?».

В іншій частині ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року залишити без змін, залишивши перше питання, яке поставлено на вирішення експертизи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касакційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.