Провадження № 2/161/213/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудська С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого вказала, що 08.04.2004 року померла її мати ОСОБА_4, а 22.04.2012 року батько ОСОБА_5 На початку листопада 2018 року нею було віднайдено копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки площею 4,17 га та площею 1,90 га, яка належала її батькам, а тому вона, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування, вирішила оформити спадщину. Зазначила, що про наявність у власності батьків вказаних земельних ділянок їй відомо не було. У відповідь на її звернення до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину за законом їй було відмовлено, у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, а також з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак, спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті, оскільки у звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_5, останній був змушений переїхати проживати до неї. Також вказала, що спадщину після смерті 08.04.2004 року ОСОБА_4 її батько - ОСОБА_5 прийняв шляхом спільного проживання з спадкодавицею на момент її смерті. Таким чином, у власності ОСОБА_5 перебувало дві земельних ділянки, одну з яких він не встиг оформити за життя. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт, що вона постійно проживала разом з батьком ОСОБА_5 на день його смерті 22.04.2012 року за адресою: м. Луцьк, вул. Коперника, 66а/23, а також визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, наддали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, прсоили позов задовольнити.

До початку судового засідання відповідачем було подино заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності його представника, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 38).

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі,, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 08.04.2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЕГ № 145455 (а.с. 7).

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 112410, ОСОБА_4 на підставі рішення Садівської сільської ОСОБА_6 народних депутатів від 26.07.2001 року № 18/10, було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 4,17 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 0,03761 га та 3,783 га, розташовану на території Садівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Вищевказана земельна ділянка була успадкованою ОСОБА_5 шляхом спільного проживання з спадкодавицею на момент її смерті.

Крім того, 22.04.2012 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЕГ № 124796 (а.с. 6).

З державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 112312 вбачається, що ОСОБА_5 на підставі рішення Садівської сільської ОСОБА_6 народних депутатів від 27.12.2001 року № 20/03, було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,9 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 1,7399 га та 0,1616 га, розташовану на території Садівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

З свідоцтва про народження серії ЯД № 110418 вбачається, що 09.03.1952 року народилася позивачка ОСОБА_7 Її батьками є ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати) (а.с. 8).

При укладенні шлюбу з ОСОБА_8 позивачка змінила своє прізвище з «Коновалюк» на «Богайчук» (а.с. 9).

Судом достовірно встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті ОСОБА_5, є позивачка ОСОБА_1

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_9 на усне звернення ОСОБА_1 щодо отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, позивачці розяснено, що підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5, який помер 22.04.2912 року та який прийняв спадщину після смерті 08.04.2004 року ОСОБА_4, шляхом спільного проживання разом із нею на час відкриття спадщини, але не встиг її оформити, у нотаріуса немає, оскільки заяву про прийняття спадщини у відповідну нотаріальну контору у встановлений законодавством строк подано не було, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 12).

У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом з батьком на день його смерті, тим самим належним чином прийняла спадщину.

Згідно ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_5 на день смерті останнього 22.04.2012 року підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Ствердила, що батьки ОСОБА_1 переїхали на постійне проживання до доньки у 2000 року. На момент смерті батька позивачки, ОСОБА_5 проживав у квартирі останньої, де і помер.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивачку вона знає тривалий час, оскільки вони проживають в одному будинку з моменту заселення. У звязку з хворобою батька позивачки - ОСОБА_5, останній з 2000 року постійно проживав у квартирі доньки до моменту своєї смерті.

Об»єктивні підставі ставити під сумнів показання вказаних свідків у суду відсутні.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом з її батьком ОСОБА_5 на момент його смерті 22.04.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкування, за нормами ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України, перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Отже, позивачці як спадкоємиці ОСОБА_5 належить майно - земельна ділянка, площею 4,17 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 0,03761 га та 3,783 га., а також земельна ділянка, площею 1,9 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 1,7399 га та 0,1616 га, які розташовані на території Садівської сільської ради та призначені для ведення особистого селянського господарства.

Наявність спадкового майна в натурі підтверджується державними актами на право приватної власності на землю серії Р3 № 112312 та серії РЗ № 112410, які були дослідженими під час розгляду справи.

Оскільки, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, у звязку з тим, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також вона (позивачка) позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, в частині успадкування майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 22 квітня 2012 року на час відкриття спадщини за адресою: м. Луцьк, вул. Коперника, 66а/23.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 який помер 22 квітня 2012 року, а саме:

-на земельну ділянку площею 4,17 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 0,03761 га та 3,783 га, розташовану на території Садівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 112410;

-на земельну ділянку площею 1,9 га, котра включає в себе земельну ділянку площею 1,7399 га та 0,1616 га, розташовану на території Садівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 112312.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 21 березня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_11