Справа №442/1116/19
Провадження №2/442/643/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що він ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є внуком ОСОБА_4.

21 березня 2004 року у віці 87 років померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис № 4 та видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 І-СГ № 328579 від 22 березня 2004 року.

За життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6 «12» січня 2004 року, та зареєстрований в реєстрі за №1, згідно якого, остання на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження наступного змісту: «...все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своєму внукові - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3...».

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: право приватної власності на земельні ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,1149 га, кадастровий номер №:03:000:0513, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009991 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації №186 від 17 червня 2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий № :05:000:0053, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009992 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації №186 від 17 червня 2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий номер № :05:000:0053, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009993 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації №186 від 17 червня 2003 року.

Він проживав разом з бабусею ОСОБА_4, до дня її смерті, в одному будинку за адресою: с.Солонське, вул.Меденицька, 15, Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується довідкою № 805 від 26.11.2018 року, тобто фактично прийняв спадщину, вступив у її володіння та управляв майном, що належало бабусі.

З метою отримання у власність відповідного спадкового майна, він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.

Оскільки він не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті бабці, вважає єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Позивач в судове засідання не з»явився, від нього поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є внуком ОСОБА_4, яка померла 21 березня 2004 року у віці 87 років.

За життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6

12 січня 2004 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6, згідно якого, на випадок своєї смерті остання зробила заповідальне розпорядження наступного змісту: «...все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своєму внукові - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3...».

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: право приватної власності на земельні ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,1149 га, кадастровий номер № :03:000:0513, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009991 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації №186 від 17 червня 2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий № :05:000:0053, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009992 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації №186 від 17 червня 2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий номер № :05:000:0053, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009993 від 29.12.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації №186 від 17 червня 2003 року.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України «право на спадкування мають особи, визначені у заповіті».

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, як встановлено в судовому засіданні позивач не відмовлявся від спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач на підставі заповіту є її спадкоємцем, який прийняв спадщину та після смерті бабусі вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі, ОСОБА_4, яка померла 21 березня 2004 року на земельні ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,1149 га, кадастровий номер № :03:000:0513, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009991 від 29.12.2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий номер № :05:000:0053, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009992 від 29.12.2003 року; площею 0,3522 га, кадастровий номер № :05:000:0053, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ № 009993 від 29.12.2003 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар