Справа № 362/5163/18
Провадження № 2/362/660/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що належна їй на праві приватної власності квартира була залита водою з вище розташованої квартири, власником якої є відповідач, що підтверджується відповідним актом комунального підприємства.

Оцінивши розмір заподіяної їй шкоди, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 25 000 гривень 00 копійок та моральну шкоду в сумі 5 000 гривень 00 копійок.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених вимог та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідача не було повідомлено комунальним підприємством про подачу води у той день. Також, зазначив про недоведеність факту належності саме позивачу побутових речей та їх пошкодження. Так само, відповідач не вбачає свого обовязку відшкодувати і моральну шкоду, оскільки позивач не проживала у квартирі, яку залито.

Вислухавши пояснення позивача і представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується виданим КП КОР «Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» витягом про державну реєстрацію прав від 20.06.2011 року (а. с. 13).

За договором від 15.07.2000 року відповідач прийняв у дар квартиру АДРЕСА_2.

Належна відповідачу квартира знаходиться над належною позивачу квартирою поверхом вище.

Дані обставини, як і сам факт залиття водою квартири позивача з квартири відповідача, сторони не заперечили.

З наданого позивачем на підтвердження своїх доводів Акту обстеження житлового фонду від 06.08.2018 року вбачається, що при обстеженні квартири АДРЕСА_3, яку було залито водою із квартири № 14 вище поверхом, виявлено залиті стелі в коридорі, ванній кімнаті, кухні і коморі; повідставали шпалери; мокра стеля з якої капає вода; вибило електроенергію; залито шафи в кухні, пилосос та електрична техніка в кухні (а.с. 6).

Частина перша статті 10 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що громадяни зобовязані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають та додержуватись правил користування жилими приміщеннями.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний також дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 11 Правил).

Згідно із пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний забезпечити своєчасну підготовку обєктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 51198 від 03.10.2007 року Правилами користування тепловою енергією передбачено, що споживач теплової енергії також зобовязаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання; у міжопалювальний період виконувати обовязкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність обєкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи тепло споживання (пункт 40).

Відповідно до пункту 41 вказаної постанови, споживач несе відповідальність також за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності).

Отже, враховуючи встановлені під час розгляду справи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано вимог вищезазначених нормативно-правових актів, що призвело до пошкодження елементу комунальної мережі водопостачання у належній йому квартирі та, як наслідок залиття водою квартири, що належить позивачу.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина перша статті 190 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням зобовязані відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку, визначення ринкової вартості відновлювальних робіт та будівельних матеріалів з метою встановлення розміру матеріального збитку квартири від 21 січня 2011 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт та вартість використаних матеріалів у звязку із залиттям квартири АДРЕСА_1 становить 12 664 гривні 00 копійок (а. с. 33 55).

Отже, оскільки позивачу, у звязку із залиттям належної їй квартири з вини відповідача, завдано матеріальної шкоди в сумі 12 664 гривні 00 копійок, суд приходить до висновку, що вказаний розмір шкоди завданої майну позивача зобовязаний відшкодувати відповідач.

Зокрема, визначаючи розмір матеріального відшкодування, суд враховує лише підтверджений оцінкою розмір матеріальної шкоди за пошкодження належного позивачу майна у вигляді квартири, як обєкта нерухомості та, суд не враховує доводи позивача про пошкодження іншого майна у вигляді побутової техніки, оскільки ні позовна заява, ні інші досліджені судом письмові документи не містять жодних прямих і беззаперечних даних або належних доказів, що таке пошкоджене внаслідок залиття майно у вигляді побутової техніки та особистих речей дійсно і фактично належать позивачу.

Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки факт порушення прав позивача з боку відповідача доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок залиття і пошкодження майна позивача, йому також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивач у звязку з пошкодженням її майна у вигляді квартири, як обєкту нерухомості (пошкоджено стелю, стіни, підлогу).

При цьому, суд враховує, що внаслідок дій відповідача позивач змушена вирішувати питання щодо усунення наслідків залиття та відновлення належного стану своєї квартири, внаслідок чого порушено нормальний спосіб життя позивача та потребує додаткових зусиль з її боку.

Також, при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд обовязково враховує ту обставину, що позивач не проживала і не проживає у належній їй квартирі, яку затоплено, а тому, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди, що безпосередньо повязана лише із пошкодженням належного їй майна у вигляді квартири, як обєкта нерухомості.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 гривень 00 копійок.

Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в розмірі заподіяної матеріальної і моральної шкоди.

На підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 190 ЖК Української РСР, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 51198 від 03.10.2007 року, ст. ст. 11, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 12 664 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок, моральну шкоду в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок та 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок у відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 21 березня 2019 року.