Справа №162/789/19
Номер провадження 2/162/276/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Гладіч Н.І.,
за участю секретаря Пилипчук Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті за життя ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого заповіла позивачу житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, а також все належне їй на день смерті майно.
Вказала, що відповідно до довідки Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області за померлою ОСОБА_2 значиться сертифікат про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий 06 грудня 1996 року Любешівської районною державною адміністрацією. Однак, сертифікат на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_2 втрачено та державний акт на право на земельну ділянку по даному сертифікату не видавався.
Позивач від прийняття спадщини не відмовлялася та звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, у видачі свідоцтва на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0058476 позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на земельну частку (пай).
Вказала, що у звязку із втратою сертифіката на право на земельну частку (пай), нею було подано оголошення в газету „Нове життя, відповідно до якого зазначений сертифікат вважається втрачений та недійсний.
Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектари із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та яка належала ОСОБА_2 згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області.
На розгляд справи в судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, у поданій заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представники відповідачів Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не зявилися, але Дольський сільський голова Кузьмич ОСОБА_4 .В ОСОБА_5 та голова районної державної адміністрації Фесик С.І. просили розглядати справу без участі їхніх представників, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З позовної заяви, поданих позивачем доказів вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2 належала, зокрема, земельна частка (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектари із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області.
Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 18 листопада 2014 року.
З поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Куха В.І. з приводу оформлення права на спадщину, що складається, зокрема, з земельної частки (паю) розміром 1,75 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області, належної спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області, інших спадкоємців за заповітом немає і спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦПК України, які б мали обовязкову частку в спадщині, також немає.
Однак, оформити право на земельну частку (паю) розміром 1,75 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області, належної спадкодавцю ОСОБА_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області за №475, в установленому законом порядку позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вищевказану земельну частку (пай), оскільки був втрачений сертифікат на право на дану земельну ділянку.
Згідно випуску районної газети „Нове життя № НОМЕР_4 (8021) від 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 було подано оголошення про втрату оригіналу вищевказаного сертифікату про право на земельну частку (пай).
Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Із змісту п. 2 ч.1 ст. 3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом предявлення позову про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім.я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.
Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).
Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.10 ст.5 Закону України „Про судовий збір, відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України суд не стягує судових витрат з відповідачів, так як позивач таких витрат у звязку з розглядом справи не поніс.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 141, 206, 258-268 ЦПК України, ст. ст. 3, 16, 328, 392, 1268, 1269, 1296 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер обліку платника податків НОМЕР_5 , уродженки с. Шлапань, Любешівського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектари із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області за №475.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: /