РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/17626/19

Провадження № 22-ц/4815/1491/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна

енергопостачальна компанія»

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року у складі судді Харечка С. П., постановлену в м. Рівне, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року у задоволенні заяви про видачу судового наказу відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована невідповідністю заяви вимогам ст. 163 ЦПК України, якою встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, та обґрунтована тим, що до заяви ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» було додано не укладений з боржником ОСОБА_1 договір про постачання електроенергії, а типовий примірник такого договору без зазначення сторони споживача, без підпису та печатки.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» оскаржило її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про необхідність пред`явлення договору зі споживання електричної енергії, укладеного в письмовій формі з боржником, оскільки договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами шляхом приєднання споживача до цього договору та не потребує підписання із кожним споживачем. Звертає увагу на п.3 ст. 163 ЦПК України, якою передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Пояснює, що абзацом 5 п. 13 розділу 18 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пункту 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Додає, що у зв`язку з реформою у сфері енергетики всі діючі станом на 31.12.2018р. побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Рівненській області - ПрАТ «Рівнеобленерго»), які продовжили споживання електричної енергії після 1 січня 2019 року, автоматично приєдналися до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «РОЕК» на умовах раніше укладеного договору з ПрАТ «Рівнеобленерго» як з постачальником за регульованим тарифом шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання або згоду укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії. Доводить, що згода на укладення договору з боржником ОСОБА_1 підтверджується відкритим особовим рахунком ТОВ «РОЕК» на ім`я боржника за адресою: АДРЕСА_1 , у якому обліковуються дані обсягу спожитої електричної енергії, вартість якої у грошовому еквіваленті становить 13683,38 грн, з яких боржником сплачено 6 300 грн. Покликається на те, що договір про постачання електричної енергії укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії і не потребує двостороннього підписання та письмової форми, а тому посилання суду першої інстанції про необхідність надання договору, укладеного між заявником та ОСОБА_1 є хибними та не можуть бути підставою для відмови у видачі судового наказу. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію.

Згідно п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу передбаченого вищевказаним положенням ч. 3 ст.163 ЦПК України договору про постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного з ОСОБА_1 .

Наказне провадження, в порядку якого заявник звернувся за вирішенням своєї вимоги до боржника, є документарною процедурою захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги якого до боржника щодо стягнення грошових коштів ґрунтуються на безспірних документах, яке здійснюється за відсутності спору шляхом видачі судового наказу.

Вимоги заявника повинні бути безспірними та обґрунтованими.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами. У зв`язку з цим вони повинні мати певні характеристики, а саме:

- докази мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника;

- відсутність необхідності їх публічного дослідження і аналізу;

- докази, що подаються заявником повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні;

- процес доказування для стягувача закінчується з прийняттям заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що недолучення до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» договору про надання послуг з постачання електричної енергії із боржником ОСОБА_1 є порушенням вимог ст. 163 ЦПК України та не відповідає загальним положенням законодавства, яким регулюється здійснення наказного провадження.

Покликання апеляційної скарги на те, що договір про постачання електричної енергії укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії і не потребує двостороннього підписання та письмової форми як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, відхиляються апеляційним судом, оскільки лише наявність договору між сторонами, в якому вони погодили взаємні права та обов`язки, що підтвердили своїми підписами, а в даному випадку також і розрахунок заборгованості, зроблений на підставі умов такого договору, може бути підставою для безспірного стягнення заборгованості за судовим наказом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В. підпис Шимків С. С.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.