У Х В А Л А

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 373/2965/15-ц

провадження № 61-1607ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24 червня 2014 3, укладений між його батьком ОСОБА_3 та відповідачем, посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_1 помер його батько - ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить і спірна квартира. Однак, після смерті батька йому стало відомо, що 24 червня 2014 року було оформлено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Сам факт продажу батьком його квартири став для нього несподіванкою, оскільки йому достовірно відомо, що за життя його батько не мав наміру продати свою квартиру. Посилаючись на те, що батько зловживав спиртними напоями, мав «запойні» періоди, під час яких не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, міг взагалі не знати про даний договір.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 803 від 24 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що висновком судово-психіатричної експертизи № 22 від 29 грудня 2016 року та висновком судово-психіатричної експертизи № 46 від 19 жовтня 2017 року за результатами проведення додаткової експертизи з урахуванням показань нотаріуса ОСОБА_4 ОСОБА_3 на момент підписання договору купівлі-продажу квартири від 24 червня 2014 року страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, стан відмінний з емоційно-вольовими та когнітивними розладами, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, у якій просив скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик