Справа № 466/8272/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПАВЛИШИН К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 (м.Львів, вул.Шевченка, 66/36) до ОСОБА_2 (м.Львів, вул. Шевченка, 66/50) про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

17.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 06.07.2017 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідачеві було передано у борг 10 000,00дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент отримання позики становило 282 762,59грн. Відповідач зобовязався повернути таку ж суму позики не пізніше 30.10.2017р. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою в присутності свідків.

У встановлений договором строк відповідач не повернув позивачці гроші. Тому позивачка змушена звернутись до суду, просить стягнути з відповідача суму боргу, 3 відсотки річних за користування позикою та судові витрати.

Ухвалою від 07.11.2019р. постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3, подав на адресу суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, виходячи з гривневого еквіваленти суми позики 10 000доларів США. Проти заочного рішення не заперечує.

Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою (місцем реєстрації) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Повторно відповідачу направлялись виклики до суду, останній лист повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення від 23.01.2019р. про повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов він не подав.

Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов'язання не виконане.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 06.07.2017 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого останньому було надано позику в розмірі 10 000,00дол.США. Відповідач зобовязався повернути позику до 30.10.2017р. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою.

Дані обставини підтверджуються оригіналом розписки від 06.07.2017р., наданим суду позивачем та долученим до матеріалів справи.

Наявність у позивача оригіналу боргового документу свідчить про те, що зобовязання за ним відповідачем не виконано.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення судом вартість 1 долар США складає 26,859грн. Отже, еквівалент заборгованості у гривнях на день ухвалення рішення становить 268 590грн.

Позивачем обґрунтовано, у відповідності до норми ч.2 ст.625 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення.

Суд вважає, що з відповідача слід стягнути 3% річних за 1 рік прострочення повернення позики, що становить 8057,70грн. ( 268509 : 100 х 3)

У завязку із задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2911,77грн. судового збору.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (08.08.1976р.н., м.Львів, вул. Шевченка, 66/50) на користь ОСОБА_1 (м.Львів, вул.Шевченка, 66/36) заборгованість за письмовим договором позики від 06 липня 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США (що відповідно до курсу НБУ на час ухвалення рішення 1 долар США 26,859грн., становить 268 590грн.), 3% річних в сумі 8057,70грн. та судові витрати в розмірі 2911,77грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.03.2019р.

Суддя ОСОБА_4