Справа № 950/2692/19
Номер провадження 2/950/818/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,

за участю секретаря судового засідання Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Лебедин цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області, Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай);

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що мати позивачки - ОСОБА_3 , на момент проведення паювання сільськогосподарських угідь, розміщених на території Рябушківської сільради Лебединського району Сумської області та які перебували у колективній власності КСП ім. Куйбишева, була його членом, та відповідно мала право на земельну частку (пай) і як член даного колективного сільськогосподарського підприємства і як пенсіонер, яка раніше працювала в ньому.

Однак під час проведення паювання вищевказаних сільськогосподарських угідь її не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельного паю та не було оформлено сертифікат на земельну частку (пай) з невідомих причин.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємицею її майна є позивачка, яка дізналася про порушення свого права щодо не включення її матері до списку осіб, які мають право на отримання земельного паю лише у жовтні 2019 року.

Тому представник позивачки звернувся до суду і просив поновити ОСОБА_2 строк для подачі позову до суду та визнати за нею право на земельне частку (пай) розміром 4,57 умовних кадастрових гектарів, які були на час розпаювання КСП ім. Куйбишева із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Рябушківської сільради Лебединського району Сумської області в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, а її представник надав заяву, в якій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання теж не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності і проти задоволення позовних вимог не заперечили.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З паспорта, картки свідоцтв (а.с.7-9), досліджених в судовому засіданні встановлено, що позивачкою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 . Її матір`ю є ОСОБА_3 . 28.06.1968 року ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу взяла його прізвище ОСОБА_6 .

З трудової книжки колгоспника (а.с.10) дослідженої в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 у 1957 році було прийнята дояркою в колгосп ім. ХХ з`їзду КПРС, яке в подальшому КСП ім. ХХ з`їзду КПРС було реорганізовано в СТОВ «Колос» с. Рябушки Лебединського р-ну Сумської області, де пропрацювала до 1989 року.

З пенсійного посвідчення (а.с.11), дослідженого в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вийшла на пенсію з 09 грудня 1981 року в колгоспі ім. Куйбишева Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області.

З довідки (а.с.29), дослідженої в судовому засіданні встановлено, що колгосп ім. Куйбишева згідно з Законом України «Про колективне с/г підприємство» та рішення загальних зборів колгоспу протокол № 2 від 26 лютого 1993 року реорганізовано в КСП ім. Куйбишева.

КСП ім. Куйбишева згідно Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення загальних зборів КСП протокол № 2 від 28 лютого 1995р. реорганізовано в АТЗТ «Колос».

АТЗТ «Колос» згідно рішення загальних зборів акціонерів протокол № 2 від 23 квітня 1999р. реорганізовано в КСП «Колос» .

КСП «Колос» згідно рішення загальних зборів протокол № 2 від 23 лютого 2000 року реорганізовано в СТОВ „Колос.

З свідоцтва (а.с.12) дослідженого в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області померла ОСОБА_3 .

З розпорядження (а.с.22), дослідженого в судовому засіданні встановлено, що згідно розрахунку у СТОВ «Колос» вартість земельної частки (паю) становить 17 722 грн 00 коп., а його розмір становить 4,57 умовних кадастрових гектарів.

З державного акту (а.с.19-21), дослідженого в судовому засіданні встановлено, що КСП ім ОСОБА_7 Куйбишева було видано даний державний акт.

Зі спадкової справи (а.с. 43-55), дослідженої в судому засіданні вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа, спадкоємцем є позивачка.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце цивільні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 на момент проведення паювання сільськогосподарських угідь, розміщених на території Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області та які перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева була його членом, то відповідно вона мала право на земельну частку (пай) і як член даного колективного сільськогосподарського підприємства і як пенсіонер, яка раніше працювала в ньому. В той же час під час проведення паювання вищевказаних сільськогосподарських угідь її не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельного паю та не було оформлено сертифікат на земельну частку (пай) з невідомих причин.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка є єдиною спадкоємицею після її смерті та фактичними діями вступила в управління та володіння її майном, проживала разом з нею на час смерті. Інші спадкоємці в судовому засіданні не встановлені.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай).

Право на земельну частку (пай) мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства в підприємстві.

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України (561-12) та згідно з пунктом 3 - 5 Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій при передачі земель у колективну власність сільськогосподарським підприємствам місцевими радами на своїй території створюється резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 відсотків площ і усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Землі резервного фонду перебувають у постійному користуванні колишніх землекористувачів (сільськогосподарських підприємств) і призначаються для подальшого перерозподілу і використання за цільовим призначенням, для індивідуального житлового будівництва, ведення особистого підсобного господарства, городництва в межах граничних розмірів, визначених статтями 56, 59 та 67 Земельного кодексу України ( 561-12 ).

Статтею 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що створений під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

У п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122, передбачено, що у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про, зокрема, надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Разом з тим громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) можуть виділятися із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, але за рахунок земель резервного фонду саме колишнього колективного сільськогосподарського підприємства.

Пунктом 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачено, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є, зокрема орган, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Суд бере до уваги, що за загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), як член колективного сільськогосподарського кооперативу, включений підприємством до списків на розпаювання землі із держрезерву, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері та вважається такою, що прийняла спадщину і вважає необхідним задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов представника позивачки ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області, Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 10 січня 2000 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 4,57 умовних кадастрових гектарів, які були на час розпаювання Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стеценко В. А.