Справа № 522/970/19
Провадження № 2/522/2181/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду 21січня 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 , який на виконання ухвали суду від 29.01.2019 року був уточнений та пред`явлений до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, військової частини НОМЕР_1 . Згідно даного позову позивач просив визнати за ним право на зарахування на квартирний облік із 10 квітня 1996 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси перенести дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 на дату 10.04.1996 року та внести відповідні зміни в облікові документи щодо квартирної черги на тримання житла х урахуванням нової дати зарахування на квартирний облік.

В обґрунтування позову посилався на те, що 27 липня 1995 року він, ОСОБА_1 , був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 Бориспільського гарнізону (м. Бориспіль, Київської області). 27 липня 1995 року він звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 про зарахування його на квартирний облік для отримання житлової площі у м. Борисполі у зв`язку з відсутністю власного житла. Відповідно до довідки від 28.07.1995 року його, ОСОБА_1 , було нараховано до списків військової частини НОМЕР_2 наказом №150 від 27.07.1995 року, зараховано його на квартирний облік відповідно до протоколу №5 від 10.04.1996 року.

У подальшому, 24.06.2006 року, йому було переведено до міста Одеси для подальшого проходження військової служби. Із приводу отримання достовірних даних щодо дати постановки його на квартирний облік позивач звернувся до військової частини НОМЕР_3 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , із запитом щодо надання витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 Бориспільського гарнізону про зарахування його на квартирний облік. 28 серпня 2018 року він отримав лист від військової частини, згідно якого йому було повідомлено про відсутність журналу протоколів засідань житлової комісії в/ч НОМЕР_2 , та вказано, що згідно книги реєстрації військовослужбовців, які були зараховані на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 , він значився за №250, дата зарахування на квартирний облік 10.04.1996 рік, протокол засідання житлової комісії №5.

Після отримання вказаного листа позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо перенесення дати зарахування на квартирний облік. Відповідно до витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2018 року йому було відмовлено у перенесені дати зарахування на квартирний облік з 20.09.2006 року на 10.04.1996 року у зв`язку з відсутністю у наявності первинних документів відповідно до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затв. Наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року. Вважає, що відмова у перенесені дати зарахування його на квартирний облік є незаконною у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 15.04.2019 року.

До суду 19.03.2019 року надійшов відзив на позов від представника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, згідно якого заперечував проти вимог та просив відмовити. Вказував, що без первинних документів, а саме облікової справи, довідки про перебування на квартирному обліку, перенесення дати зарахування на квартирний облік із 20.09.2006 року на 10.04.1996 року є неможливим та безпідставним. Також, згідно довідки від 23.02.2007 року №44, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , майор ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_3 з 10.04.1996 року по червень 2002 року, тобто в період з червня 2002 року по 2006 рік позивач ніде не знаходився на квартирному обліку. Також посилався на пропуск строків давності, вказував, що про зарахування його на облік в 2006 році позивач повинен був дізнатись у тому ж році, проте звернувся до суду з позовом лише в 2019 році. За викладених обставин просив відмовити у позові.

До суду 10.04.2019 року надійшов відзив на позов від представника військової частини НОМЕР_1 , згідно якого також заперечував проти позову та просив відмовити із посиланням на те, що на момент розгляду рапорту позивача 31 жовтня 2018 року у житлової комісії військової частини був відсутній та позивачем не наданий рапорт №5 від 10 квітня 1996 року, що і стало підставою для відхилення вимог викладених у вказаному рапорті. Довідка від 28.07.1995 року не підтверджує належним чином дійсність зарахування позивача на квартирний облік у 1996 році згідно Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, затв. Наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року.

У підготовче засідання 15.04.2019 року з`явився позивач, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник КЕВ м. Одеси також з`явилась, позов не визнавала.

Представник другого відповідача у підготовче засідання не з`явився, суд належним чином сповістив його про день, час та місце судового засідання. Згідно вимог ст. 197,198 ЦПК судом ухвалено проводити підготовче засідання у відсутності представника Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Ухвалою суду від 15.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 12.06.2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін 12.06.2019 року розгляд справи відкладено на 17.09.2019року.

17.09.2019 року судове засідання відкладено до 01.11.2019 року у зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю доказів належного їх сповіщення.

У судовому засіданні 01.11.2019 року позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, вказуючи на те, що відповідача посилається на Інструкцію, яка на час виникнення правовідносин не діяла, на той час дані правовідносини регулювались Наказом МОУ №20 від 30 лютого 1995 року. Він був зарахований на квартирний облік ще у квітні 1996 року та згідно п. 5 даного Наказу за ним як військовослужбовцем мало зберігатись і житло, і квартирний облік. У 2006 році він пішов на навчання, проте документи нікуди не передавались. Представник позивача авд. Ліхунжан Н.Б. пояснив, що позивач був зарахований на облік у м. Бориспілі в 1996 році, де він прослужив до 1998 року, потім у 1998 році поступив до інституту Київського повітряних сил і навчався 2 року. після чого позивача ще на 2 роки перевели до м. Харкова. У 2002 році позивач отримав припис на виконання завдання Міністерства оборони і, не повертаючись до військової частини, відправся на службу до м. Броди. Із 2003 року по 2004 рік позивач перебував як миротворець в Африці, та повернувся до м. Броди лише в 2004 році і влітку того ж року поступив до Національної академії МОУ, де навчався 2 роки. Пізніше, у 2006 році, його перевели до м. Одеси, і він став на облік Південному оперативному командуванні авіації, про що є відповідний витяг із протоколу. Між тим, датою зарахування на облік вказано саме 2006 рік, не зважаючи на те, що в дійсності позивач був уперше взятий на облік ще у 1996 році. Щодо строків звернення до суду з даним позовом представник позивача посилався на те, що при звільненні позивачу було видано копію його особової справи, у матеріалах якої він знайшов рапорт від 10.04.1996 року (щодо зарахування його на квартирний облік), та звернувся до КЕЧ із заявою щодо перенесення дати зарахування, проте йому відмовлено. Про існування оригіналу рапорту від 2006 року позивачу стало відомо лише в 2018 році, тому вважають, що строки давності ними не пропущено.

При цьому у судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що він з 1996 року не був забезпечений житлом, на теперішній день КЕВ вимагає у нього первинні документи, які не збереглися не з його вини.

Представник КЕВ м. Одеса заперечувала проти вимог та просила відмовити із урахуванням їх письмового відзиву. Вважає, що позивачем пропущені строки давності звернення до суду з відповідним позовом, бо ще в 2006 році йому було відомо про порушення його прав.

Представник військової частини у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

По справі було оголошено перерву до 22.11.2019 року.

У судовому засіданні 22.11.2019 року були присутні позивач та його представник адв. ОСОБА_2 , які позовні вимоги підтримали та просили задовольнити із урахуванням обставин, викладених у позові, та пояснень, наданих у минулому судовому засіданні.

Представник відповідача КЕВ м. Одеси у судовому засіданні наполягала на відмові у позові у зв`язку з пропуском строків давності.

Представник військової частини у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, із урахуванням думки представників сторін, присутніх у судовому засіданні, зважаючи на положення ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України, строки розгляду справи, ухвалив розглядати справу за відсутності представника військової частини.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
27 липня 1995 року позивач, ОСОБА_1 , був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 Бориспільського гарнізону (м. Бориспіль, Київської області).

Відповідно до довідки від 28.07.1995 року позивача, ОСОБА_1 , було нараховано до списків військової частини НОМЕР_2 наказом №150 від 27.07.1995 року, зараховано його на квартирний облік відповідно до протоколу №5 від 10.04.1996 року.

Згідно пояснень позивача та його адвоката Ліхунжан Н.Б., а також, що підтверджується копією витягу із послужного списку, у подальшому, з 1998 року по 2000 рік позивач поступив та перебував на навчанні в Київському інституті ВПС; з 17.07.2000 року по 21.06.2002 року позивач був переведений до м. Харкова та продовжив навчання в Харківському інституті ВПС; з 21.06.2002 року по 19.09.2003 року позивач проходив службу у м. Броди; із 19.09.2003 року по 13.03.2004 року м. Хастінгс; з 13.03.2004 року по 10.08.2004 року позивач знову перебував на службі у м. Броди, а з 10.08.2004 року по 24.06.2006 року проходив навчання в Національній академії оборони України у м.Києві.

У подальшому, 24.06.2006 року позивач був переведений на службу до м. Одеси та 30 жовтня 2006 року зарахований до військової частини НОМЕР_4 , та взято на квартирний облік у м. Одесі з 20.09.2006 року.

Між тим, із датою зарахування на квартирний облік саме з 20.09.2006 року позивач не згоден, тому звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо перенесення дати зарахування на квартирний облік.

Відповідно до витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2018 року позивачу було відмовлено у перенесені дати зарахування на квартирний облік з 20.09.2006 року на 10.04.1996 року у зв`язку з відсутністю у наявності первинних документів відповідно до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затв. Наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року.

Вважає, що відмова у перенесені дати зарахування його на квартирний облік є незаконною у зв`язку з чим звернувся до суду з дійсним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 1 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Згідно з частиною третьою статті 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (частина перша стаття 37 ЖК Української РСР).

На час виникнення спірних правовідносин (у 1996 році) порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України був встановлений Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року № 20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 року за № 43/579; далі - Положення).

Згідно пункту 10 Положення облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень.

Пунктом 11 Положення передбачено, що військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік.

У рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадках відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства.

Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини.

Списки військовослужбовців, яких прийнято на квартирний облік та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, мають бути вивішені для загального огляду.

На кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи (пункт 12 Положення).

Облікові справи є документами особливої уваги. Вони зберігаються в місцях квартирного обліку військовослужбовців, а після отримання ними жилих приміщень - у виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, чи в квартирно-експлуатаційних частинах районів, які видали ордер на заселення жилих приміщень.

Відповідно до пункту 13 Положення військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Вказаний наказ Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року № 20 втратив чинність згідно наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577.

Аналогічні положення були передбачені в Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затв. Міністра оборони України від 06.10.2006 N 577, який втратив чинності 06.02.2012 року.

Згідно п.3.7, 3.8, 3.9 якої, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини - до військового комісаріату.

3.8. Військовослужбовці, направлені на навчання до військових навчальних закладів з виключенням із списків військових частин, разом з членами сім`ї на час навчання забезпечуються житлом у гуртожитках навчального закладу, яке звільнюють після закінчення навчання у двомісячний термін.

За зазначеними військовослужбовцями на весь період навчання зберігається черга на одержання житла за попереднім місцем служби.

Військовослужбовці, направлені до інших держав для участі в міжнародних миротворчих операціях у складі миротворчих контингентів або миротворчого персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, багатонаціональних органів військового управління, а також закордонних дипломатичних установ України з виключенням із списків військових частин, залишаються на обліку за попереднім місцем служби.

На теперішній час спірні правовідносини врегульовані Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, черговість надання житла визначається за часом і зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах (п.22 Порядку №1061).

До повноважень житлової комісії військової частини належать зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного житлового приміщення, що відповідає встановленим вимовам та розміру; та інші.

Відповідно до пункту 23 Порядку №1081 для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщання по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла (п.26 Порядку N91081).

Відповідне до п.2.14 Інструкції № 737 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.

У разі якщо військовослужбовець, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців. При цьому перший примірник облікової справи разом з першим примірником картки обліку направляються командиром військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі звільнення військовослужбовця з військової служби та розформування військової частини - до військового комісаріату.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

28 серпня 2018 року позивач отримав лист від військової частини НОМЕР_3 , згідно якого йому було повідомлено про відсутність журналу протоколів засідань житлової комісії в/ч НОМЕР_2 , та вказано, що згідно книги реєстрації військовослужбовців, які були зараховані на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 , він значився за №250, дата зарахування на квартирний облік 10.04.1996 рік, протокол засідання житлової комісії №5.

Отже п.12 Положення №20,чинного на час переведення ОСОБА_1 до нового місця служби у м. Одеси в 2006 році, та Інструкції від 06.10.2006 N 577, чинної на час постановки позивача на квартирний облік в військовій частині НОМЕР_1 в 2006 році, встановлено, що при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби облікова(квартирна) справа направляються командиром військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою або запитується командиром військової частини за попереднім місцем служби військовослужбовця.

Подання позивачем облікової справи до заяви про прийняття на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 законодавством на передбачено.

Зберігання облікової (квартирної) справи ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 здійснювалося відповідними посадовими особами, отже, позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із відсутністю зазначеної справи.

Отже, суд не приймає до уваги твердження представника КЕВ м. Одеси та представника військової частині щодо відмови у позові з приводу того, що позивачем не було надано оригінал протоколу військової частини від 10.04.1996 року.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Між тим, як встановлено у судовому засіданні, позивачу ще в 2006 році було відомо про зарахування його на квартирний облік у м. Одесі саме датою 20 вересня 2006 року. Між тим, жодних звернень від нього ні до КЕВ м. Одеси, ні до відповідної військової частини не було.

З даними же позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише на початку 2019 року. При цьому, стороною позивача не доведено належним чином поважність пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що сторона відповідача заявила до суду клопотання про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав пропущення строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15-16, 256-257, 267 ЦК України, 34, 37, 43 ЖК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 4, 10-13, 27, 43, 49, 64, 76, 81-82, 89, 95, 133, 141, 209, 223, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 13) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний тест рішення виготовлено 02.12.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.