ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/667/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 305010000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України про стягнення майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України про стягнення майнової шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що працював на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області і був звільнений із роботи. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року був поновлений на роботі. В зв`язку із незаконним звільненням із роботи він був змушений на власному автомобілі здійснювати поїздки і с. Соколівочка до м. Тальне двічі на день з метою відвезення/привезення його дружини до місця роботи, а тому відповідачі мають здійснити відшкодування добових витрат за час здійснення його поїздки з місця проживання до робочого місця його дружини. Просив стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 74 857 грн. 90 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України про стягнення майнової шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в зв`язку із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував на те, що судом першої інстанції не враховано судову практику Європейського суду із прав людини.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані.

У відзиві на апеляційну скаргу Пенсійний фонд України просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2019 року залишити без змін, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював начальником Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області і наказом від 29 березня 2017 року № 213-о Пенсійного фонду України Сухоноса ОСОБА_2 було звільнено з роботи.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року ОСОБА_1 був поновлений на роботі.

ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 із 06 серпня 1994 року.

ОСОБА_1 є власником автомобіля Chery Amulet.

ОСОБА_3 працює із 29 квітня 2016 року на посаді начальника відділу надходжень та видатків управління Державної казначейської служби України в Тальнівському районі та із квітня 2017 року по травень 2018 року відпрацювала 222 робочих дні.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1174 ЦК України визначає спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, зокрема, така шкода відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Це підтверджується також положеннями частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, згідно з якою шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування , відшкодовується державою.

Проте відшкодування матеріальної шкоди повинно бути у причинному зв`язку із незаконними діями чи бездіяльністю посадових осіб органів державної влади.

Обов`язок оплачувати працівникові кошти на прибуття або повернення із роботи не передбачено жодним нормативним актом.

Дружина позивача не перебувала у трудових відносинах із Пенсійним фондом України, не була незаконно звільнена із роботи.

Держава не повинна нести відповідальність і компенсувати витрати, пов`язані із прибуттям і поверненням її із роботи.

Крім того, відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на судову практику Європейського суду із прав людини суд не може взяти до уваги, поскільки вона стосується інших правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі не обґрунтовано в чому полягає незаконність рішення суду першої інстанції, які конкретно норми матеріального чи процесуального права порушено судом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: