єдиний унікальний номер справи 531/1804/18
номер провадження 2/531/45/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом Карлівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Відділу примусового виконання рішень управління державної виконаючої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Карлівська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Відділу ПРВ УДВС ГТУЮ у Полтавській області, про повернення коштів в загальному розмірі 7241,30 грн., обґрунтовуючи позов наступним.

На вимогу старшого державного виконавця Лукмасло М.М. №1330 від 14 березня 2018 позивачем 21 березня 2018 року було виконано рішення Карлівського районного суду від 21 грудня 2017 року у справі №531/1230/17, виплачено відповідачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, що підлягало негайному виконанню, в загальній сумі 7241,30 грн.

Постановою суду апеляційної інстанції від 19 квітня 2018 року вище вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Карлівської міської ради на користь ОСОБА_2, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 21 грудня 2017 року включно у сумі 129345,13 грн. за вирахуванням податків, зборів та інших обовязкових платежів, а також відшкодування моральної шкоди 19200,00 грн.

Тобто, позивач вважає, що поніс збитки у розмірі 7241,30 грн., що підтверджує копіями платіжних доручень №№138, 139, 140 від 21 березня 2018 року.

Посилаючись на положення ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у вище вказаній сумі, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та на надання правової допомоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві та також зазначила, що рішенням суду першої інстанції було стягнуто з Карлівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 149434,10 грн., а рішенням суду апеляційної інстанції скасовано в частині лише 129345,13 грн., тобто іншу частину суми Карлівська міська рада має їй сплатити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Від нього надійшло пояснення, відповідно до якого вважає, що Відділ ПРВ УДВС ГТУЮ у Полтавській області діяв законно та в межах повноважень. Розгляд справи просить проводити за його відсутності.

Вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішення Карлівського районного суду (а.с. 14-23, 54-58) від 21 грудня 2017 року у справі №531/1230/17 за позовом ОСОБА_2 до Карлівської міської ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, зобовязання внести запис до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково:

-скасовано розпорядження міського голови міста Карлівка №30 від 29 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_2;

-поновлено ОСОБА_2 на посаді спеціаліста І категорії з економічних питань Карлівської міської ради з 01 березня 2016 року;

-стягнуто з Карлівської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 21 грудня 2017 року включно у сумі 149434,10 грн. за вирахуванням податків, зборів та інших обовязкових платежів;

-стягнуто з Карлівської міської ради на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 19200,00 грн.

-у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Додатковим рішенням суду першої інстанції (а.с. 74-75) від 10 січня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

На вимогу старшого державного виконавця Лукмасло М.М. (а.с. 8) №1330 від 14 березня 2018 позивачем 21 березня 2018 року було виконано рішення Карлівського районного суду від 21 грудня 2017 року у справі №531/1230/17, виплачено відповідачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, що підлягало негайному виконанню, в загальній сумі 7241,30 грн. (а.с. 6-7).

Постановою суду апеляційної інстанції (а.с. 24-35, 59-70) від 19 квітня 2018 року вище вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Карлівської міської ради на користь ОСОБА_2, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 21 грудня 2017 року включно у сумі 129345,13 грн. за вирахуванням податків, зборів та інших обовязкових платежів, а також відшкодування моральної шкоди 19200,00 грн. В цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В звязку з тим, що Карлівська міська рада виконуючи рішення суду, а не в добровільному порядку, виплатила ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, яке пізніше було скасовано судом апеляційної інстанції, позивач вважає, що відповідач зобовязана повернути безпідставно набуте майно.

В той же час, відповідно до вище вказаного рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині стягнення з Карлівської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 21 грудня 2017 року суми 129345,13 грн. із 149434,10 грн., стягнутих судом першої інстанції, а також скасовано в частині стягнення на відшкодування моральної шкоди 19200 грн. Тобто, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Карлівської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 21 грудня 2017 року у сумі 20088,97 грн. за вирахуванням податків, зборів та інших обовязкових платежів є чинним та підлягає виконанню з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

В звязку з викладеним, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат та витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Карлівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Відділу примусового виконання рішень управління державної виконаючої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про повернення коштів відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 20 березня 2019 року.

Суддя