ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

"25" січня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., у судовому засіданні по розгляду питання щодо винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. (адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.н. (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати ухвалення рішення і до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року по цій справі було вирішено шлюб між сторонами розірвати, проте у цьому рішенні не було вирішено позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач визнав позов, подавши про це письмову заяву.

З положень ч.1 ст.82 ЦПК України вбачається, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі копію свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., враховуючи, принципи змагальності (ст.12 ЦПК України) та диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України, ч.2 якої зокрема визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов»язком суду), судом не встановлено даних про те, що визнання позову відповідачем вчинено не добровільно, або у іншій невідповідності з наявними вимогами (зокрема, щодо законності підстав), а тому, враховуючи зміст вищенаведених положень діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України.

Враховуючи положення ст.180, 183 СК України,

Керуючись ст.270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. (адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.н. (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2018 р. і до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 640 грн. стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. (адреса: АДРЕСА_2) , в доход держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: