ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м. Харків

справа № 638/5236/18

провадження № 22-ц/818/1184/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бровченко І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» - адвоката Перепелиця Валентини Миколаївни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року в складі судді Аркатової К.В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» (ТОВ «УМК») звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування простроченим кредитом по договору №EIVXP 000477 про відкриття картрахунку та видачі кредитної картки від 18 жовтня 2015 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12 березня 2008 року в розмірі 202644, 45 доларів США та заборгованість за процентами згідно Договору-анкети № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07 квітня 2008 року в розмірі 202228, 51 євро.

20 листопада 2018 року, під час підготовчого судового засідання, представник відповідача ОСОБА_1 - Харченко К.С. подав клопотання про зупинення розгляду справи.

Заява мотивована тим, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українська металургійна компанія», ПрАТ «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним на підставі якого до Дзержинського районного суду м. Харкова і подано позовну заяву про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості. Зазначає, що існує об'єктивна неможливість розгляду цієї справи про стягнення заборгованості до розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова справи № 646/672/18.

Представник позивача заперечував у задоволенні клопотання, зазначивши, що хоча справи пов'язані між собою, однак вирішення спору по справі, яка знаходиться в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова не впливає на вирішення спору по справі, яка знаходиться в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року клопотання представника відповідача по цивільній справі за позовом ТОВ «УМК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «УМК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УМК», ПрАТ «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним (справа № 646/672/18).

В апеляційній скарзі ТОВ «УМК» просить зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду про неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Зазначено, що про розгляд справи № 646/672/18 про визнання договору факторингу недійсним позивачу було відомо заздалегідь, так як провадження у цій справі було відкрито 19 лютого 2018 року. ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі поза межами встановленого законом строку підготовчого провадження, при цьому, відсутність судового рішення суду за результатами підготовчого засідання не має на цей факт жодного впливу, оскільки власне суд діяв всупереч принципу верховенства права і не здійснив свій обов'язок щодо своєчасного розгляду справи, а тому, клопотання про зупинення провадження у справі взагалі підлягало залишенню судом без розгляду.

Представником ОСОБА_4 - адвокатом Харченком К.С. до суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить ухвалу суду першої інстанції залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначив, що на час постановлення оскаржуваної ухвали справа № №646/672/18 ще перебувала в провадженні суду. Між спірними правовідносинами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражений в тому, що факти встановлені у справі, яка перебуває в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова будуть мати преюдиціальне значення для справи, яка перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова, враховуючи предмет спору, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання представника відповідача та необхідності зупинення провадження.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що у даному випадку оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, що передбачено п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що у квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» (ТОВ «УМК») звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування простроченим кредитом по договору №EIVXP 000477 про відкриття картрахунку та видачі кредитної картки від 18 жовтня 2015 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12 березня 2008 року в розмірі 202644, 45 доларів США та заборгованість за процентами згідно Договору-анкети № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07 квітня 2008 року в розмірі 202228, 51 євро.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 638/5236/18 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11 вересня 2018 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українська металургійна компанія», ПрАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору факторингу №85/FAA відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» зобов'язався відступити на користь ТОВ «Українська металургійна компанія» право грошової вимоги, що належать АТ «УкрСиббанк», в тому числі і по зазначеним вище договорам.

В судовому засіданні 11 вересня 2018 року оголошено перерву до 20 листопада 2018 року.

20 листопада 2018 року, під час підготовчого судового засідання, представник відповідача ОСОБА_1 - Харченко К.С. подав клопотання про зупинення розгляду справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року клопотання представника відповідача по цивільній справі за позовом ТОВ «УМК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «УМК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УМК», ПрАТ «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним (справа № 646/672/18).

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції, виходив із того, що між цими справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, оскільки встановлення недійсності договору факторингу від 20 листопада 2017 року в іншій цивільній справі стосується підстав, стосовно яких заявлені вимоги у цій цивільній справі про стягнення заборгованості за цим договорами.

З таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об'єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у стягненні заборгованості по процентам, оскільки рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року про стягнення заборгованості за договором №EIVXP 000477 про відкриття картрахунку та видачі кредитної картки від 18 жовтня 2015 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12 березня 2008 року та договором анкетою № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 07 квітня 2008 року не виконано.

Так, у статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

В оцінці поведінки сторін суд має керуватися положеннями частини третьої статті 509 ЦК України, за змістом якої зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що відповідним чином має впливати на порядок та спосіб виконання сторонами власних зобов'язань. За правилом ж статті 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно, кожна сторона у договірному зобов'язанні має діяти розсудливо та добросовісно, розуміючи значення своїх дій та приймаючи на себе усі юридичні наслідки таких дій.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір про стягнення заборгованості про процентам за кредитними договорами, заборгованість за якими стягнута згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року, відповідач (боржник) має право заперечувати проти задоволення цих вимог, а суд встановивши ці обставини та оцінивши докази, подані сторонами на їх підтвердження, повинен вирішити справу з урахуванням усіх цих обставин.

Вказане свідчить, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не мотивований зв'язок між очікуваними висновками рішення суду у справі № 646/672/18 та предметом спору у справі, що переглядається; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи про визнання недійсним договору факторингу; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При ухвалені судового рішення суд першої інстанції не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання договору факторингу недійсним виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ТОВ «Українська металургійна компанія» обґрунтовує свої вимоги, та можливість встановлення підстав для стягнення з ОСОБА_1, як позичальника, заборгованості по процентам за користування просточеним кредитом, а саме у зв'язку з невиконанням рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що оскаржуване судове рішення про зупинення провадження у справі не може бути залишені у силі, оскільки висновки, зазначені в ньому, є передчасними, а, отже, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року - скасувати.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 березня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук