Справа № 178/1015/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
21 березня 2019 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого Цаберябого Б.М.
при секретарі Янченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної суми ,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день слухання справи сповіщені, причини своєї неявки суду не повідомили.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 підтвердила факт того, що вона самостійно розпорядилася спірним автомобілем, та здала його на металобрухт.
Відповідно положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки відповідачами було завдано позивачці збитку, та на даний час не відшкодовано, суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Як пояснила позивачки, моральні страждання полягають у тому, що вона зазнала негативних змін у житті, була позбавлена майна, у звязку з чим відчувала страх щодо можливого його неповернення.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивачки виникло у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідачів та завдання матеріальних збитків, що призвело до моральних переживань.
При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.
З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.
Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 2000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачами позивачці моральну шкоду через вчинення матеріальних збитків.
Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
З урахуванням викладеного та того, що позов задоволено частково, суд вважає за доцільне на правилами ст. 141 ЦПК України покласти на відповідачів солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачки 704,80 грн., сплаченого судового збору.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 2000 гривень за заподіяну моральну шкоду.
В задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 704,80 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_7