Справа № 189/1917/19
У Х В А Л А

Іменем України

27.11.2019 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Пустовар О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

До Покровського районного суду Дніпропетровської області до подання позовної заяви надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може загрожувати переходом права власності в порядку спадкування від її колишнього чоловіка на цілий спірний житловий будинок до його батьків, без врахування того, що власником Ѕ частки житлового будинку по закону належить заявниці, що утруднить розгляд справи про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст.151ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст.149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Пунктом 4Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом досліджено вказану заяву про забезпечення позову та встановлено.

Заявником не наведено жодних підстав які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до припущення.

Таким чином,у звязку з тим, що заявник не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду стороні по справі.

Суддя О.С. Пустовар