Справа № 362/7515/18
Провадження № 2/362/1250/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

20 березня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

за участю секретарів - Сілецької М.О., Чорної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_2 Позивач зазначає, що відповідач жодного разу не з'являлвся в квартирі, не здійснював утримання житлового приміщення, чим позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном.

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, ОСОБА_3 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 17.10.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області.

Відповідно до довідки №13343 від 20.11.2018 року виданої відділом з питань реєстрації місця проживання Васильківської міської ради Київської області, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Відповідно до довідки №73 від 17.11.2018 року, виданої житлово-будівельним кооперативом "Чайка-1", ОСОБА_2 протягом п'яти років у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, фактично не проживає та не приймає участь у сплаті комунальних послуг.

Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положенням ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім у випадках і в порядках, встановлених законом.

Крім того, положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що позивач являється власником квартири, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним вищезазначеним житловим приміщенням.

Однак, що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391, ЦК України, ст.ст. 12, 76, 141, 263, 264, 265, 273 ,280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені судові витрати в розмірі 704,80 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя М.М. Ковбель