Справа №173/3137/18
Провадження №2/173/455/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні рішення Моней 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач ТОВ «Кредитні рішення Моней 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23.01.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

24.01.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 20.03.2019 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 43 785 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762.00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 04.10.2017 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НОМЕР_1 та додаткова угода № -4 від 22.12.2017 року, відповідно до якого були надані кредитні кошти в розмірі 5000 грн. з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 1,396% терміном 30 календарних днів з строком погашення до 21.01.2018 року.

Зазначений договір був укладений відповідно до положень ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки вчинений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику, встановлену в договорі.

У строк, зазначений цим договором, у разі виконання відповідачем зобов'язань за цим договором, відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою.

Відповідно до п.8 Договору якщо Позичальник не повернув Кредит у термін, затверджений сторонами у Заявці та/або Додатку до кредитного Договору, процентна ставка (пеня) за користування Кредитом, яку Позичальник виплачує Кредитору, перераховується, починаючи з першого дня прострочення, і становить 2% від суми неповернутого Кредиту за кожну добу такого прострочення.

В результаті порушення умов Кредитного договору відповідачем заборгованість по кредитному договору становить 43 785 грн., з яких 5000 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом, 838 грн. сума нарахованих процентів, 37 947 грн. пеня (325 днів).

Таким чином відповідач має перед позивачем непогашену заборгованість в сумі 43 785 грн., що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач у встановлений строк не надав відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Судом встановлено, що 04.10.2017 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НОМЕР_1 про надання кредитних коштів, що підтверджується копією договору.

Також 22.12.2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду № -4 до кредитного договору, згідно з якою Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти у формі фінансового кредиту на умовах зворотності, платності, строковості у розмірі 5000 грн. , позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 2095 грн. Відсотки за користування кредитом становлять 1,396% денних. Фінансовий кредит надано на 30 календарних днів відповідно до умов договору.

Договір та додаткову угоду між сторонами було укладено в електронному вигляді і виконання відповідачем певних дій, які свідчать про укладення договору, зокрема підписання договору електронним підписом.

Зазначений договір був укладений відповідно до положень ЗУ « Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію»

Відповідно до п.1.ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобовязується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до абз.1,2 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» - Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином судом встановлено, що договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки вчинений у письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

Судом також встановлено, що Позивач свої зобов'язання за укладеним Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику, встановлену в договорі.

Укладеним між сторонами договором визначені його істотні умови. А саме: строк надання послуг за договором розпочинається з моменту отримання позичальником грошових коштів відповідно до у мов договору. Строк на який надається позика.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене законом або договором. Відповідно до умов Договору проценти за користування позикою становлять 1,396% за кожен день користування позикою. Що становить 502,560% річних. Тип процентної ставки фіксована.

У строк, зазначений цим договором у разі виконання відповідачем зобов'язань за цим договором, відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою, що підтверджується копією наданого договору.

В свою чергу відповідач взяті на себе зобов'язання за умовами укладеного договору не виконав. Станом на 13.12.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 43 785 грн., яка складається з наступного:

- 5000 грн., - заборгованість за кредитом;

- 838 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 37 947 грн..- заборгованість за пенею

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач, як кредитор у зобов'язані, виконав зобов'язання за укладеним договором надавши відповідачу грошові кошти, а відповідач взяті на себе обов'язки за зобов'язанням не виконав, тобто у встановлений строк не повернув суму позики та відсотки. Таким чином судом встановлено наявність порушення прав позивача, які підлягають захисту відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту, відсотках, пені. Так як така відповідальність передбачена умовами кредитного договору і відповідач подавши електронну заявку на отримання кредитних коштів та отримавши кредитні кошти погодився з нею.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за укладеним договором в загальній сумі 43 785 грн., яка складається з наступного:

- 5000 грн., - заборгованість за кредитом;

- 838 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 37 947 грн..- заборгованість за пенею

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762.00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні рішення Моней 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 51600 м. Верхньодніпровськ, вул.. Петровського, 78 Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні рішення Моней 24» (юридична адреса: 46020, м.Тернопіль , вул. Бойківська, 4, ), заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 04.10.2017 та додаткової угоди до кредитного договору №-4 від 22.12.2017, яка виникла станом на 13 грудня 2018 року в загальній сумі: 43 785 (сорок три тисячі сімсот вісімдесят пять)грн. , яка складається з наступного:

- 5000 грн., - заборгованість за кредитом;

- 838 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 37 947 грн..- заборгованість за пенею

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 51600 м. Верхньодніпровськ, вул.. Петровського, 78 Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні рішення Моней 24» (юридична адреса: 46020, м.Тернопіль , вул. Бойківська, 4, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762.00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст виготовлений 20.03.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 20.03.2019 року

Оприлюднене 22.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 20.04.2019 року