Справа № 212/5532/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності, -
30 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності, в якому просить визначити, що частка ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві спільної сумісної власності на житловий будинок і земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату її смерті становила 1/2 частку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_4. Після смерті останньої відкрилася спадщина на її частку у спільному з ОСОБА_3 житловому будинку і земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, крім нього спадкоємцями також є його сестра ОСОБА_5 та чоловік померлої-відповідач по справі ОСОБА_3 Вказує, що спірний житловий будинок, та відповідно земельна ділянка на якій розташований будинок, був придбаний матір'ю та відповідачем під час перебування у шлюбі - 11 вересня 1998 року, на підставі договору купівлі-продажу, правовстановлюючі документи були оформлені на ОСОБА_3 Зазначає, що спірний житловий будинок і земельна ділянка на момент смерті матері відносилися до об'єкта їх з відповідачем права спільної сумісної власності. Вказує, що після смерті ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 не згоден із тим, що частка майна належної померлі матері, станом на час її смерті становила 1/2 частку. Вказує, що після смерті ОСОБА_4, у встановлений законом строк, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право власності на частку матері в спільному майні подружжя йому було відмовлено, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 частки у спільному майні подружжя не були виділені, а інший спадкоємець згоду на видачу цього свідоцтва не надав.
Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання.
18 грудня 2018 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 29 січня 2019 року витребувано докази у справі.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2-ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подавав.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.(а.с.12). Батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько- ОСОБА_7, мати- ОСОБА_4.
02 жовтня 1992 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка- ОСОБА_4, прізвище дружини-ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, зареєстрованим та виданим відділом РАЦС Саксаганського РВК м.Кривого Рогу 02.10.1992. (а.с.15)
Відповідно до спадкової справи №35-2017 до майна померлої 14.05.2017 ОСОБА_4 встановлено, що 01.06.2017 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся син останньої ОСОБА_2.
27 червня 2017 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь сина останньої ОСОБА_2 звернулась дочка померлої ОСОБА_5. (а.с. 67-103)
Відповідно до довідки виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, наявної в матеріалах спадкової справи №35-2017, від 31.05.2017 за №15/26-2754 зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.11.1998 року та 30.05.2017 року знята з реєстрації у зв'язку зі смертю. На момент смерті ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою зареєстрований також ОСОБА_3. (а.с.76)
Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. від 28.02.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 14.05.2017 року його матері ОСОБА_4 на 2/6 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з неподанням правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкоємцеві. (а.с.13-14,102)
Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (що діяв на час набуття права власності на спірний будинок та відповідно земельну ділянку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Вказані норми законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, узгоджуються з нормами чинного законодавства, зокрема ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно роз'яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку ( квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що спірне домоволодіння було придбане ОСОБА_3 11 вересня 1998 року, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, у зв'язку з чим є спільною сумісною власністю подружжя, тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визначити, що частка ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві спільної власності на житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату її смерті становила 1/2 частку.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 708,32 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22 КпШС України, ст.ст. 328, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 211, 223, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві спільної власності на житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату її смерті становила 1/2 частку.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 708,32 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено та підписано 25 березня 2018 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак