ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/2482/19 Головуючий в 1 інстанції ЧервоненкоД.В.
Номер провадження 22-ц/819/1715/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданік В.В.

секретар Шибінська А.Л.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2019 р. у складі судді Червоненка Д.В. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2019р. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 22.11.2010р. в сумі 13059,28 грн та судових витрат у розмірі 1921грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у відповідності до положень ч.1 ст. 634 ЦК України 22.11.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором в цілою договору. На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві анкеті позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами , які викладені на сайті банку www.privatbank/ua складає договір про надання банківських послуг.

Так погодженими сторонами умовами п.2. 1.1.2.3; 2.1.1.2.4 встановлено право Банку змінювати Тарифи та інші невід`ємні частини договору за умови інформування позичальника щодо внесення змін шляхом надання виписки із карткового рахунку на умовах, зазначених- у п. 1.1.3.1.9 Договору . До обов`язків позичальника належить отримання виписки про стан та про здійснення операції по картковим рахункам, тоді як неотримання таких виписок не звільняє позичальника від зобов`язання за договором ( п.1.1.5.2). Зміни до договору вносяться Банком щомісячно у односторонньому порядку. У випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє клієнта про внесення змін шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких є : офіційний сайт банку, СМС повідомлення про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформації. У разі незгоди із змінами клієнт має надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.15.4 Договору.

При укладанні договору відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. У разі виникнення прострочених зобов`язань позичальник сплачує банку проценти у подвійному розмірі від визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту понад 100 грн відповідач сплачує пеню відповідно до тарифів, викладених на сайті Банку ( п.2.1.1.12.6.1).

При порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує штраф 500 грн. та плюс 5% від суми позову.

Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 2.05.2019року утворилась заборгованість у розмірі 13059,28 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 2326,72 грн., нарахованої пені за прострочення зобов`язання 7634,50грн., нарахованої пені за несвоєчасну сплату боргу понад 100 грн. - у сумі 2000 грн. та штрафи : фіксована частина - 500 грн., штраф процента ставка 598,06грн.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від18 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено із тих підстав, що позичальник отримав кредит за умовами підписаного позичальником у письмовій формі правочину у вигляді анкети - заявки на отримання кредиту, не погоджені істотні умови із сплати неустойки у розмірі зазначеному позивачем, тоді як долучені до позовної заяви Умови і правила не є саме тією складовою частиною кредитного договору, що встановлює право Банку на стягнення відсотків, розрахованих за весь час дії договору. А тому відсутні підстави вважати, що сторони у письмовій формі погодили всі істотні умови договору щодо суми кредиту, ціну у формі визначеного сторонами тілі кредиту, відсотків за користування ним а також відповідальність у вигляді н6ецстойки ( пені, штрафу) за порушення зобов`язання.

Крім того, суд встановив, що позичальник отримав кредиту у розмірі 2400 грн., та повністю повернув позичені кошти у сумі 1601,92 заборгованості по тілу кредиту, заборгованість по простроченому тілу кредиту 664,32 грн., та по простроченим відсоткам 550 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ Приватбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд помилково послався на висновки ВП ВС, викладені у постанові від 3.07.2019р. № 342/180/17, за відсутності обґрунтованих заперечень відповідача та належних доказів на їх підтвердження. При цьому відповідач не оспорював кредитних договір, а відсутність його підпису на Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифах банку не свідчить про не укладеність вказаного договору приєднання. Крім того позичальник своїми діями по сплаті кредиту висловив свою згоду із формою договору та його умовами.

Висновок суду є безпідставним, оскільки згідно висновку ВС, викладених у постанові від 08.07.2019р. № 428/2873/17 договір приєднання жодного підпису відповідача від публічно, розміщеними Умовами і правилами закон не вимагає. Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не подано, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документа, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороно ( сторонами).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст кредитного договору визначено ст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст. 1048 ЦК України).

До відносин за кредит ним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемний ( ст. 1055 ЦК України).

Зміст публічного договору визначений частиною першою ст.633 ЦК України, згідно якої одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернувся ( у тому числі банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для усіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 634 ЦК України, приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або у інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» розробив умови договору, які зафіксовані Умовами і правилами надання цим Банком послуг.

Оскільки умови договору приєднання розроблені кредитором, тому такі умови повинні бути зрозумілі споживачам банківських послуг та доведені до їх відома. Доведення того факту, що умови договору на момент його укладання діяли саме ті умови на які посилається позивач підлягають доведенню саме ПАТ КБ «ПриватБанк», тоді як інша сторона у спірних правовідносинах, позичальник, як споживач банківської послуги, з врахуванням положень ст. 633,634 ЦК України, лише приєднується до тих умов з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції чинній на час укладання договору, розмір процентів на порядок їх сплати за договором визначається в договорі в залежності від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не е встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник, згідно ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Догові позики є укладений з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штраф , пеня) є грошова сума чи май но, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відмотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом законодавства.

У разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ч.1 ст. 1050 цього Кодексу, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Отже, у разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами визначаються законом щодо розміру та підстав, які визначаються актами законодавства, а також договірні, розмір і підстави стягнення яких визначають сторони у договорі.

Із наявних у справі письмових доказів вбачається, що між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір з надання банківських послуг згідно анкети - заяви, яка підписана позичальником 22.11.2010р. Банком встановлений кредитний ліміт 500 грн .

За змістом анкети заяви вбачається, що позичальник надав Банку інформацію про себе , підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «ПиватБанку» та отримав кредитну картку «Універсальна GOLD» та ПІН, що підтверджено підписом у вказаній заяві. Згідно змісту вказаної анкети - заяви, позичальник ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, погоджується із ними.

Правильність і достовірність інформації, які ідентифікують позичальника перевірена уповноваженою особою кредитора при відкриття рахунку і випуску кредитної картки позичальнику.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві поданій позичальником процентна ставка та розмір кредиту, неустойка, а також інші витрати позичальника за надані банком послуги не зазначена. Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо тарифів банківських послуг.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості обліковану станом на 02.05.2019р.у розмірі 13059,28 грн., яка складається із : 2326,72грн. простроченого кредиту, а також нараховану Банком неустойку у вигляді штрафу у загальній сумі 1098,06 грн. та пені на загальну суму 9 634,5 грн. із тих відстав, що їх розмір та порядок нарахування крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.11.2010р. обґрунтований позивачем наданими ним текстовою копією витягу із Умов та правил надання банківських послуг, без зазначення дати затвердження, текст яких розміщений на сайті : https://privatbank.ua./terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.

За змістом останніх вбачається, що розрахункові величини за банківськими послугами встановлені Тарифами Банку, проте позивачем не надано будь-яких доказів про те, що такі тарифи були доведені до відома позичальника та ним погоджені шляхом укладання відповідної письмової угоди.

Так у тексті позовної заяви зазначається , що «Умови і правила надання банківських послуг», а також «Тарифи Банку», викладені на банківському сайті www.privatbank.ua та складають договір про надання банківських послуг. У тексті анкети заяви від 22.11.2010р. також є посилання та те, що позичальник має знайомитись із Умовами і правилами надання банківських послуг , а також тарифами Банку, розміщеними саме на сайті www.privatbank.ua

Проте, на підтвердження цих обставин Банком наданий текстовий витяг Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку без дати його прийняття із зазначенням розміщення його на іншому ресурсі, а саме : сайті https://privatbank.ua./terms/

Відомості про те, що саме такі істотні умови, а також тарифи діяли на момент подання і підписання позичальником анкети-заяви та були погоджені ним, вказані письмові докази не містять.

За змістом наданих позивачем «Умов та правил», а також за змістом позовної заяви позивача, даним видом кредитного договору визначений пільговий період користування коштами, процентна ставка, права і обов`язки позичальник та банку, відповідальність сторін, розмір і порядок нарахувань, а також містяться додаткові положення якими визначено дію договору 12 місяців із моменту підписання, позовну давність щодо вимог кредитора про їх стягнення - 50 років ( п.1.1.7.31).

Проте матеріали справи не містять належного підтвердження про те, що саме у такій редакції , що надані позивачем витяг з Умов та правил розумів позичальник та ознайомився із ними і погодився на такі умови підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приват Банк», а також те, що вказані документи на час отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у тій редакції щодо розміру та порядку розрахунку, що викладі у витягах із них, наданих позивачам до позовної заяви.

Оскільки інформація, розміщена на сайті Банку повністю залежить від його волевиявлення та дій як однієї сторони договору, яка може на свій розсуд вносити зміни, а інша сторона , позичальник, позбавлена будь-якого контролю та впливу на внесення таких змін, тому роздруківка із сайту не є належним та допустимим доказом інформування позичальника про істотні умови щодо розміру і порядку нарахування відсотків за користування кредитом, та не підтверджує факту прийняття останнім саме таких умов.

Крім того, до спірних правовідносин не можна застосувати положення ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно яких , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або у інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово змінювались самим банком із часу укладання спірного кредитного договору та до часу звернення позивача із позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості, що не обмежувало можливості позивача надати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг Умов і правил у будь-якій редакції, що найбільше сприятлива для задоволення позову. ( правовий висновок ВСУ у постанові від 11.03.2015р, у провадженні № 6-16 цс15).

Апеляційний суд також звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач якимось чином визнавав умови та правила кредитування щодо встановлення підстав та розміру відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання шляхом стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені у відповідності до визначених Банком тарифів, а також погоджені у належній письмовій формі збільшені строки позовної давності для вимог про стягнення у випадку порушення зобов`язань.

За викладених обставин та за відсутності належного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про оплату відсотків та визначення 50 річного строку позовної давності для всіх вимог за цим кредитним зобов`язанням, надані позивачем Тарифи, Умови та правила не можуть бути визнані як стандартна( типова) форма, яка встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, враховуючи мінливий характер наданих позивачем Умов і правил банківських послуг, суд не може визнати складовою частиною кредитного договору у тому числі і відносно тих умов, що надають можливість Банку збільшувати вартість кредиту , а також збільшувати права та обов`язки кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також у випадку коли ці умови прямо не передбачені в анкету-заяві позичальника, яка ним особисто підписана. Саме підпис позичальника вказує на погодження ним та прийняття ним запропонованих кредитором умов та приєднання до визначених усталеними положеннями договору про приєднання другої сторони до запропонованих умов.

Не спростовує такий висновок суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач умови надання банківських послуг не заперечувала, що на думку апелянта є достатньою підставою для стягнення із позичальника крім тіла кредиту іще і відсотків за весь період користування ними у розмірі, вказаному позивачем, оскільки визначальним у даному випадку є встановлення обставин про додержання письмової форми при укладанні споживчого кредиту, і лише у випадку доведення факту дотримання обов`язкової форми такого договору можна розцінювати вказані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємну складову змісту договору разом із анкетою-заявкою.

Апеляційний суд наголошує, що згідно ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування і надання доказів покладається на сторони, оскільки кожна із них повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.83 цього Кодексу сторони надають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач має надати докази разом із поданням позовної заяви. Суд апеляційної інстанції у межах, встановлених ст. 367 ЦПК України може прийняти до розгляду докази, які судом першої інстанції не досліджувались лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки представник позивача у розгляді справи в суді першої інстанції участі не приймав, але до апеляційної скарги надані виписка банківського рахунку, зміст якого деталізує надані позивачем письмові доказі, які досліджені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає необхідним дослідити і ті письмові матеріали, що долучені до апеляційної скарги.

Відповідно до банківської виписки розрахунку заборгованості, що згідно Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012р. № 578/5 має статус первинного документу і надані позивачем як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із позичальника вбачається, встановлений кредитний ліміт змінювався за ініціативою Банку, та станом на 31.01.2017р. становив 1800 грн, а із 18.08.2018р. знижений до нуля ( а.с.20).

За наявними у справі розрахунковими документами вбачається, що позичальник використовував кредитні у межах ліміту 2400 грн. та фактично сплачені кошти на погашення заборгованості по тілу кредиту 1601,92 м грн., заборгованість по простроченому тілу кредиту - 664,32 грн., та простроченим відсоткам -550 грн. Всього 2816,24грн.

Як вбачається із змісту кредитного рахунку де відображені усі банківські операції позичальника, вбачається факт використання позичальником коштів із позикового рахунку у межах встановленого ліміту. Починаючи із вересня 2014р., відсоткова ставка 2.3 на місяць збільшена до 2.7%,, а з квітня 2015р. до 3.5%. Банк здійснював автоматичне списання відсотків за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5 %, а також автоматичне списання простроченої заборгованості та нараховану кредитором неустойку у вигляді пені.

При цьому суд звертає увагу, що умовами кредитного зобов`язання, що письмово погоджені позичальником не передбачено обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитним лімітом. За наданими позивачем у якості первинного розрахункового документу, яким є розрахунок заборгованості за договором вбачається, що за рахунок тіла кредиту банком розраховані відсотки погашені за рахунок кредиту, тоді як докази щодо встановленої банком і погодженої позичальником відсоткової ставки у належній письмовій формі матеріали справи не містять.

Відсутня така інформація і у обґрунтуванні позивачем, викладених у позовній заяві. Крім того, за змістом позовних вимог та розрахунку заборгованості вбачається, що після підписання анкети-заявки 22.11.2010р. позивачем не надано жодних доказів по те, що позичальником отриманий кредит у сумі, що перевищував встановлений кредитний ліміт.

Апеляційний суд звертає увагу, що при подання позовної заяви позивач також подав письмову заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом із тим, позивачем надана довідка про випуск на ім`я позичальника кредитних карток із кінцевим строком дії до червня 2012р. та розширена виписка із карткового рахунку позичальника із детальним описом фінансових операцій, зміст яких лише підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми і межах кредитного ліміту та автоматичне списання Банком суми простроченої заборгованості та списання нарахованих ним відсотків за користування кредитом і нарахованої суми неустойки, тоді відомості про те, що позичальник визнавав такі умови, приймав та їх виконував зазначені матеріали не містять.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що наявним у справі розрахунком заборгованості, вбачається, що до складу заборгованого кредиту, що є розрахунковою величиною на яку здійснювались нарахування відсотків за користування кредитом включаються і суми нарахованих на попередній місяць відсотків та неустойки, які не сплачені позичальником, що суперечить змісту ч.1 ст. 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, встановленої договором, якщо інше не становлено законом чи договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліково ставки НБУ.

Вимог про стягнення процентів за користування кредитом та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625, ст. 1048 ЦК України позивач не заявляв.

Із врахуванням встановлених судом першої інстанції обставин справи та у відповідності до приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача», яким встановлено обов`язок надавача послуг повідомити споживача про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а також з врахуванням правового висновку ВП ВС, викладеного у постанові від 03.07.2019р., у справі № 342/180/17, суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем факту укладання у належній письмовій формі договору кредитування та встановлення сторонами умов щодо отримання відповідачем кредиту у межах збільшеного кредитного ліміту, а також не надання доказів щодо погодження сторонами підстав, за яких позичальник має сплачувати на користь Банку суми відсотків, умови і підстави їх збільшення, а також неустойки у вигляді штрафу та пені та погодженого сторонами розміру таких платежів.

За таких обставин та за відсутності підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті - заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитом та неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання, надані Банком Тарифи обслуговування кредитних карт та витяг із Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна форма яка встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та можуть бути визнані невід`ємною частиною кредитного договору.

Отже, суд надав належну оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених ним вимог та з врахуванням фактично повернутих відповідачем сум, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки суду першої інстанції у оскаржуваній частині встановлені фактичні обставини справи, надана оцінка наявний у справі доказам та у відповідності до норм законодавства, які регламентують спірні правовідносини, постановлене законне і обґрунтоване рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2019 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий підпис Н.В.Орловська

Судді: підпис О.В.Кутурланова

підпис В.В.Майданік

З оригіналом згідно.

Копію постанови оформлено 27.11.2019 року.

Постанова набрала законної сили 26.11.2019 року.

Суддя Н.В. Орловська

Помічник судді О.В. Симоненко