Справа № 653/4122/16-ц
Провадження № 2/653/407/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.

при секретарі Пшенична В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому посилається на те , що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2004 року він є власником 1/5 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Іншими власниками часток вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 9/50 часток, ОСОБА_3 -21/50 часток та ОСОБА_4 -1/5 частки.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1059 кв.м.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09.11.2005 року між співвласниками вказаного домоволодіння був встановлений порядок користування вищезазначеною земельною ділянкою з виділенням кожному з власників часток у житловому будинку земельної ділянки відповідно до належних їм часток в домоволодінні.

Цим же рішенням суду в загальне користування всім співвласникам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ) була виділена земельна ділянка - центральна дворова частина - площею 160 кв.м.і північна частина земельної ділянки площею 16 кв.м. загальною площею 176 кв.м..з межами згідно схеми.

Після встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою, ОСОБА_2 не дотримується встановленого судом порядку. Посилаючись на акт комісії виконкому Генічеської міської ради від 25.08.2016 року, позивач вважає, що побудований відповідачкою гараж, встановлений нею бордюр продовж загального проїзду, порушує його права землекористувача загальним проїздом. Крім того, відповідачка безпідставно використовує виділену йому у користування південну частину земельної ділянки, що призвело до її звуження до 40 см.

В судовому засіданні позивач і його адвокат Хоменко В.Г. підтримали зазначені у позові обставини, просять суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування - її центральною дворовою частиною - площею 160 кв.м,, шляхом знесення бордюру з гранітного каміння та всіх металевих стовпів вдовж цього бордюру; привести у відповідність до плану земельної ділянки об"єкт "М"- сарай та відновити розміри цього об"єкта 2,40 х 6,00 м, де за фактом значиться гараж розміром 4,5 м. X 9,0 м, що значно більше у порівнянні із зазначенням на схемі; відновити південну межу земельної ділянки з 5,0 метрів до 5,4 метра відповідно до схеми встановлення порядку користування загальною земельною ділянкою розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 і її представник позов не визнали, пояснивши, що споруди і будівлі, про які вказано у позові, ніяким чином не порушують права позивача. Бордюр впродовж загального проїзду, який існує з 2008 року не звужує проїзд, а розташований на його межі і відділяє земельну ділянку, яка надана у користування ОСОБА_3 і до якої позивач не має ніякого відношення, що і підтвердив експерт у своєму висновку.

Розташування гаража, який було побудовано на підставі дозвільних документів у 2012 році, також ніяким чином не порушує права позивача, на користування загальним проїздом, оскільки ця споруда розташований на земельній ділянці, яка виділена у користування ОСОБА_2 . Оскільки під час проведення експертизи, експерту не було відомо про рішення Генічеської міської ради від 16.06.2006 року, яким частина земельної ділянки, якою раніше користувалась ОСОБА_3 була передана у користування ОСОБА_2 , та про наявність дозволу на його будівництво, експерт лише констатував невідповідність його фактичних розмірів розміру вказаного у схемі, яка була затверджена рішенням Генічеського районного суду від 09.11.2005 року. Відповідачка та її представник також не визнають вимогу позивача про відновлення південної межі земельної ділянки, оскільки ніяких дій по звуженню ОСОБА_2 не вчиняла. Межа, яка була встановлена рішенням суду не змінювалась, що вбачається зі схеми земельної ділянки долученої до висновку експерта, яка співпадає зі схемою затвердженою рішенням суду. З цих схем вбачається, що межа, яка розділяє земельні ділянки позивача і відповідачки проходить по стіні сараю «Н» і з південної сторони залишається незмінною з боку відповідачки. Можливо це звуження на 36 см., як вказано в експертизі, мало місце за рахунок суміжного землекористувача. У всякому випадку, це звуження ніяким чином не пов`язано з діями відповідача по справі. Відповідачка та її представник вважають, що даний позов є наслідком неприязних стосунків, які склались між сторонами по справі внаслідок створення позивачем перешкод в користуванні загальним проїздом, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 вимушена була звертатись до суду із позовом про усунення перешкод і цей позов судом було задоволено. Представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки будівлі і споруди, про які вказує позивач існують з принаймні з 2012 року і ніколи нікому не заважали.

Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2004 року позивач є власником 1/5 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Іншими власниками часток вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 -9/50 часток, ОСОБА_3 -21/50 часток та ОСОБА_4 -1/5 часток.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1059 кв.м.

Порядок користування вказаною земельною ділянкою було встановлено рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 9.11.2005 року.

Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. .

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. .

За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. .

Позивач особисто не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався під час звернення до суду із даним позовом..

Згідно вимог ЦПК України у чинній редакції, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. .

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. .

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. .

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

В судовому засіданні позивач стверджував, що саме діями ОСОБА_2 , яка здійснила спорудження вказаних у позові об`єктів було звужено загальний проїзд, чим порушуються його права, а також своїми діями звузила південну частину земельної ділянки, що призвело до зменшення розміру його земельної ділянки

Для вирішення заявлених у позові вимог по даній справі було призначено земельно - технічну експертизу. З висновків експерта складеного 27.04.2018 р. слідує, що в межах наданих на дослідження матеріалів вбачається, що гранітним бордюром та дев`ятью металевими стовпами вдовж усього бордюру відокремлено земельну ділянку, що надавалася у користування згідно схеми затвердженою рішенням Генічеського районного суду від 09.11.2005 р. ОСОБА_3 . Тому підтвердити, або спростувати, той факт, що цей бордюр будувався саме відповідачем ОСОБА_2 в межах наданого дослідження не вбачається за можливе.

Бордюр починається від передньої межі, а саме від стовпчика хвіртки (фото 11 додатку №1 до даного висновку експерта), що не суперечить схемі затвердженої рішенням Генічеського районного суду від 09.11.2005. Однак у подальшому у місці де бордюр наближається до прибудови літ «б» є ознаки значного звуження частини земельної ділянки, що надана у загальне користування. Вищезазначене могло статися як внаслідок встановлення бордюру з гранітного каменю та металевих стовпчиків на земельній ділянці, загального користування, так і у результаті змінення розмірів прибудови літ «б», яка на час дослідження становили 2,6 м. проти 2,3м за схемою. Однак враховуючи описку у схемі, що затверджена рішенням Генічеського районного суду від 09.11.2005 підтвердити, або спростувати той факт, що саме на території земельної ділянки загального користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побудовано бордюр з гранітного каміння та встановлені дев`ять металевих стовпів вдовж усього бордюру в межах наданих на дослідження документів не вбачається за можливе.

В цьому ж висновку експерт зазначає, що побудований ОСОБА_2 гараж розташований на двох земельних ділянках, а саме на не тільки на тій, що згідно схеми затвердженої рішенням Генічеського районного суду від 09.11.2005 надана у користування ОСОБА_2 а і на тій, що надана у користування ОСОБА_3 . Крім того, вищезазначений гараж побудовано на межі земельної ділянки, що згідно схеми затвердженої рішенням Генічеського, районного суду від 09.11.2005 р. надана в загальне користування.

Також експерт у своєму висновку зазначає, що південна межа земельної ділянки, що надавалася у користування ОСОБА_1 не відповідає розміру 5,4 метра, відповідно до схеми встановленого порядку користування загальною земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 . Фактично її розмір становить 5,039м., що на 0,361 менш за необхідну.

З наведеного вище висновку експерта слідує, що бордюр та дев`ять металевих сповпів встановлених у продовж загального проїзду відокремлюють частини земельних ділянок, які виділені у користування ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від загального проїзду, але ні позивач в судовому засіданні, ні експерт у своєму висновку не довели, що спорудження бордюру було здійснено ОСОБА_2 ( в тому числі з боку земельної ділянки ОСОБА_3 ) призвело до звуження загального проїзду, і що стан загального проїзду, який існує на даний час порушує права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сесії Генічеської міської ради № 29 від 16.06.2006 року ОСОБА_2 надано у користування частину земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні ОСОБА_3 , тому спорудження відповідачкою гаража здійснено в межах наданої їй у користування земельної ділянки. Крім констатації факту будівництва відповідачкою гаража з відступленням від його розмірів, вказаних у будівельному паспорті, позивачем не наданого жодного доказу, яким чином це порушує його права і перешкоджає використовувати загальний проїзд, оскільки саме ці обставини, відповідно до положень ст. 152 ЗК України, є предметом доказування по даній справі. Це також стосується розміщення гаража на межі загального проїзду, який позивач і відповідач використовують спільно. Межі земельної ділянки, яка надана позивачу в користування не порушені.

Не доведено належними та допустимими доказами також твердження позивача, що саме відповідачка здійснила дії, які призвели до звуження на 36 см. південної частини спільної земельної ділянки. Як вбачається із схем земельної ділянки АДРЕСА_2 долучених до висновку експерта, межа земельної ділянки в сторону південної її частини проходить по прямій лінії вздовж належного позивачу сараю «А» та належного відповідачці сараю «Н» , впродовж якого існує територія для його обслуговування. Ця межа на схемі у висновку експерта є незмінною, а враховуючи описки у висновку експерта, який покладений в основу рішення суду від 09.11.2005 року, про що зазначено у висновку експерта по даній справі, розбіжності з південної сторони спірної земельної ділянки в незначному розмірі - 36 см, можуть мати місце в наслідок неточності попередніх замірів, в тому числі з урахуванням місця розташування сусідньої земельної ділянки, яка межує зі спірною земельною ділянкою зі східної сторони.

Позивач не довів в судовому засіданні, як того вимагає закон, в якому стані після рішення суду щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, ця ділянка існувала, і які дії вчинила ОСОБА_2 , що потягли зміну встановленого порядку і призвело до порушення прав позивача.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні протиправність дій відповідачки, які призвели до порушення його прав, тому суд вважає, що у позові слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст..260, 264-266 ЦПК України, ст.. 103 ЗК України, ст. 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

У зобов`язанні ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , а саме - центральною дворовою частиною, площею 160 кв.м., шляхом знесення бардюра з гранітного каміння та всіх металевих стовбів вздовж цього бардюра - відмовити.

У зобов`язанні ОСОБА_2 привести у відповідність до плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , об`єкт «М» - сарай та відновити розмір цього об`єкта до 2,40 м. Х 6,00 м - відмовити.

У зобов`язанні ОСОБА_2 відновити південну межу земельної ділянки з 5,0 м до 5,4 м, відповідно до схеми встановлення порядку користування загальною земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна