Справа № 408/6015/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м Бердянська Запорізької області, громадянки України, до Російської Федерації та Туніської Республіки у супроводі матері, ОСОБА_1 , без нотаріально посвідченої згоди батька, ОСОБА_2 , у період з 05 вересня 2018 року по 05 вересня 2019 року ,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач зазначила, що 12 січня 2011 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_3 . З 2015 року шлюбні відносини її з відповідачем фактично припинились. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з нею. Відповідач вихованням дитини не займається і не цікавиться її долею. Родина позивача проживає у Російській Федерації, а також є намір поїхати до Тунісу, до родини відповідача. У червні 2015 року відповідач надавав згоду на тимчасові поїздки дитини в супроводі матері за кордон, яка у 2016 році закінчилась. На сьогоднішній день відповідач на зв`язок не виходить, його місце перебування невідоме. Неможливість отримання згоди на виїзд їхньої з відповідачем дочки за кордон суперечить інтересам дитини.

Після відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду після закінчення підготовчого провадження позивач лише 15 серпня 2019 року подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, відзив на позов не надавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З позовної заяви позивача вбачається, що в її прохальній частині ОСОБА_1 заявляє вимогу до відповідача про надання тимчасового дозволу їхній дочці в супроводі матері без згоди батька лише у період часу з 05 вересня 2018 року по 05 вересня 2019 року.

На час розгляду даної справи вказаний період часу сплив, а інших вимог позивач не заявляла.

За таких обставин, враховуючи, що суд не вправі виходити за межі пред`явленої позовної вимоги, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 13, 258-260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) у задоволенні її позову до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його винесення.

Головуючий: