Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р.

Справа153/1001/19

Провадження2/153/267/19-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

представника позивача - ОСОБА_3 .

представника ТОВ «АМГ Миронівське» - Головенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «АМГ Миронівське» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним. Свої вимоги мотивує наступним: відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 186801 від 29.10.2004 року він є власником земельної ділянки площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

16 вересня 2007 року ОСОБА_2 з ТОВ АМГ «Миронівське» уклав Договір оренди землі № 401. Відповідно до п.8 Договору № 401, строк дії договору складає 10 років. Пунктом 43 Договору визначено, що останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка відбулась 20 червня 2008 року за №52. Одночасно положення ч.2 п.8 Договору № 401 визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

З врахуванням положень ч.2 п.8 Договору № 401, ОСОБА_2 10 квітня 2018 року до ТОВ «АМГ Миронівське» було подано заяву, якою позивач повідомив відповідача про повернення земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0086, в зв`язку з небажанням продовжувати договір оренди землі. Проте, під час подання заяви від 10.04.2018 року, позивач дізнався, що ним, нібито було укладено Додаткову угоду від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі від 16.09.2007 року терміном на 15 років. Однак Додаткова угода від 25.12.2015 року ОСОБА_2 не укладалась та не підписувалась, повноваження щодо укладання її будь-кому не надавалось, підпис на Додатковій угоді йому не належить, про її існування йому стало відомо лише після звернення до Відповідача із заявою про повернення земельної ділянки.

З врахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що Додаткова угода від 25.12.2015 року до Договору оренди землі №401 від 16.09.2007 року є недійсною, оскільки відсутність особистого підпису ОСОБА_2 на додатковій угоді свідчить про те, що ним не узгоджено всіх істотних умов договору. Відтак, позивач вважає, що Додаткова угода від 25.12.2015 року до Договору оренди землі №401 від 16.09.2007 року укладена без його волевиявлення на її укладання з порушенням чинного законодавства України. Просить суд визнати недійсною Додаткову Угоду від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі №401 від 16 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, укладену між ОСОБА_2 та ТОВ «АМГ Миронівське». Зобов`язати ТОВ «АМГ Миронівське» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які пов`язані з розглядом справи.

22 липня 2019 року до відкриття провадження у справі, представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, а саме зменшив позовні вимоги та просив суд визнати недійсною Додаткову Угоду від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі №401 від 16 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 2, 4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, укладену між ОСОБА_2 та ТОВ «АМГ Миронівське».

Заяви (клопотання) учасників справи: заява представника позивача про усунення недоліків, заява представника позивача про уточнення позовних вимог.

Процесуальні дії у справі:ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року справу прийнято до свого провадження; 09 жовтня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання; 05 листопада 2019 року ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Вказав, що з письмових доказів, а саме копії паспорта позивача, поданої заяви про повернення земельної ділянки візуально помітно, що підписи ОСОБА_2 відрізняються від підпису в оскаржуваній додатковій угоді від 15.12.2015 року. Довіреність на укладання додаткової угоди позивачем не надавалась. Окрім цього, зазначив, що позивач подавав заяву до ТОВ АМГ «Миронівське» про повернення земельної ділянки в межах строку дії основного договору оренди землі від 16 вересня 2007 року, а тому відсутня логіка дії позивача при зверненні до відповідача 10.04.2018 року.

Представник відповідача ТОВ АМГ «Миронівське» - Головенко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Вказав, що Додаткову угоду від 15.12.2015 року до Договору оренди землі № 401 було підписано саме орендодавцем ОСОБА_2. Доводи представника позивача про неналежність підпису в спірній додатковій угоді позивачу не було підтверджено жодними доказами. Висновку почеркознавчої експертизи не надано. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову за недоведеністю.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (копія Державного акта серії ВН № 186801 (а.с.16-17).

16 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АМГ Миронівське» було укладено договір оренди землі №401. Предметом договору виступала земельна ділянка площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Строк дії договору складав 10 років. 20 червня 2008 року даний договір було зареєстровано у Вінницькій регіональній філії «Центру ДЗК», про що вчинено запис в Державному реєстрі земель № 52 (копія договору оренди землі № 401 від 16.09.2007 р. (а.с.9-14)).

З копії акта прийому-передачі від 16.09.2007 року встановлено, що орендодавець ОСОБА_2 передав, а орендар ТОВ «АМГ Миронівське» прийняв земельну ділянку площею 2,4968 га, кадастровий номер :04:002:0086, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.15).

З копії Додаткової угоди від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі від 16.09.2007 року встановлено, що 25 грудня 2015 року були внесені зміни до Договору оренди землі від 16.09.2007 року. Строк дії договору продовжено на 15 років. В графі підписи сторін (орендодавця) наявний підпис ОСОБА_2 (а.с.19-20).

З копії заяви від 10 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до директора ТОВ «АМГ Миронівське» з проханням земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0086, ділянка АДРЕСА_1 в подальшому не обробляти, так як він має намір вести товарне господарство самостійно. Просить повернути йому земельну ділянку за угодою двох сторін (а.с.18).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним кодексом України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За приписами ст.ст.13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Договір оренди землі, який має дефект волі та волевиявлення орендодавця - власника землі, порушує належне його право власності, право вільно приймати рішення щодо укладення договору відносно свого майна, вільно обирати контрагента та визначати умови договору. Письмова форма такого договору є виявом волі сторін на укладення договору та підтвердженням досягнутої домовленості щодо його умов.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації.

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір являється правочином і на договір поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст.203 ЦК України. Зокрема, згідно приписами ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України, визнання правочину (угоди) недійсним є одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки.

Позивач просить визнати недійсною Додаткову угоду від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі №401 від 16 вересня 2007 року у зв`язку з тим, що він її не підписував та повноваження на її підписання нікому не надавав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доводи представника позивача про те, що візуально можна помітити різницю в підписах ОСОБА_2 в різних документах, суд не приймає до уваги. Оскільки для встановлення приналежності підпису конкретній людині необхідні спеціальні знання в галузі почеркознавства, якими володіє експерт, а не суд.

Клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення неналежності підпису позивачу на додатковій угоді від 25 грудня 2015 року до договору оренди землі не заявлялось. Пояснення представника позивача про те, що існує візуальна різниця в підписах ОСОБА_2 в паспорті громадянина України, заяві про повернення земельної ділянки та спірній додатковій угоді, не може слугувати підставою для висновку про те, що підпис зроблений не стороною правочину.

З огляду на предмет і підстави заявленого позову твердження ОСОБА_2 про те, що підпис у оскаржуваній Додатковій Угоді від 25 грудня 2015 року до Договору оренди землі №401 від 16 вересня 2007 року виконано не ним, а іншою особою, з`ясування питання ідентифікації виконавця підпису в оспорюваному договорі при проведенні судової почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Обов`язок доказування невідповідності підпису ОСОБА_2 на оспорюваному договорі процесуальний закон покладає на позивача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема в спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення в справі судової почеркознавчої експертизи.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги не є доведеними, а тому підстав для задовлення позовних вимог немає.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

За вказаних обставин, суд покладає судові витрати, які складаються зі сплати судового збору на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «АМГ Миронівське» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий М.М. Дзерин