Номер провадження 2/243/2257/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20 » листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

14.03.2012 року між АТ «ПроКредитБанк» та ФОП ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду №FW401.441.

14.03.2012 року між АТ «ПроКредитБанк» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №FIL.14468-ДП1 в забезпечення виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань перед АТ «ПроКредитБанк».

21.03.2014 року між АТ «ПроКредитБанк» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу №401.44363/FW401.441 (надалі кредитний договір).

Згідно з п.7 кредитного договору, даний договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору.

Позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором про надання траншу №401.44363/FW401.441 від 21.03.2014 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW401.441 від 14.03.2012 року в розмірі 1 958 214,66 грн.

Позивач зазначає, що в зв`язку з припиненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності, дана позовна заява подається до місцевого загального суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2019 року, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Підстави закриття провадження у справі визначено у частині першій статті 255 ЦПК України. Зокрема, суддя закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1).

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пункту 1 частини першої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-УШ до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

АТ «ПроКредитБанк» як кредитор подало до загального суду позов до фізичних осіб за договором про надання траншу №401.44363/FW401.441 від 21.03.2014 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW401.441 від 14.03.2012 року, що був укладений між АТ «ПроКредитБанк» як юридичною особою та ОСОБА_1 , яка на момент укладення договору була фізичною особою-підприємцем. Відповідач фізична особа ОСОБА_2 є поручителем за договором поруки, укладеним для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридична особа та фізична особа-підприємець. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачами наявний спір, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18.

Щодо твердження позивача, що в зв`язку з припиненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності, дана позовна заява подається до місцевого загального суду, то суд зазначає, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 904/1083/18.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова