Провадження № 2/641/1734/2019 Справа № 641/5164/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що покійній ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХНМО Бєсєдою Т.Д. р. № 813 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2011 року право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_5 , на вказане рішення суду було подано апеляційну скаргу, яку було задоволено та в позові ОСОБА_5 відмовлено. Згідно відповіді КП «Харківське МіськеБТІ» від 20.05.2011 року право власності на спірну квартиру ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХНМО Карташовою С.І. р. № 101 від 01.04.2011 року. Також спірна квартира була ще раз відчужена, а саме 12.05.2011 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвічдений приватним нотаріусом ХМНО Гуменною О.І., проте ОСОБА_3 не оформила своє право власності у встановленому законом порядку.

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_2 , якого визнано недієздатним і який потребує стороннього догляду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 15.01.2014 року ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , та останній є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 .

На момент відкриття спадщини ОСОБА_2 знаходився у психіатричному закладі у зв`язку з застосуванням до нього примусових мір медичного характеру на підставі постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.02.2011 року, а тому фізично не мав можливості оформлювати спадщину, тим більш, що квартира відчужувалась декілька разів.

ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець його матері ОСОБА_4 отримав усі прав і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, що встановлено в Постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року по справі № 641/6018/16-ц. Станом на 18.06.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6 .

Позивач звернулась до державного реєстратора та запис про право власності ОСОБА_6 було вилучено, однак станом на 21.06.2019 року право власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру не зареєстровано, у зв`язку з відсутністю у позивача правостановлюючих документів на квартиру. За таких обставин позивач зазначає, що єдиним можливим способом захисту порушеного права ОСОБА_2 є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спірну квартиру.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2019 року було відкрито провадження та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до відмітки суду набрало законної сили 27.01.2014 року (а.с. 17).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 року по цивільній справі № 2-2000/11 позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова С.І., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна О.І., КП «Харківське міське БТІ» про визнання правочину недійсним, витребуваня майна з чужого володіння задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 01.04.2011р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. (р.№ 1101), скасовано запис № 29722391 від 07.04.2011р. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , внесений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. в державний реєстр прав власності на нерухоме майно, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 та повернуто належну ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.07.2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 року по цивільній справі № 2-2000/11 залишено без змін, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 року по цивільній справі № 2-2000/11 і ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14.07.2015 року залишено без змін.

Вищевказаним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 року по цивільній справі № 2-2000/11 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла та єдиним спадкоємцем першої черги за законом є її син - ОСОБА_2 , який у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку з чим заведена спадкова справа № 51226659 від 31.05.2011 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 10.11.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за ОСОБА_5 визнано право власності на спірну квартиру.

01.04.2011 року ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_5 , уклав із ОСОБА_6 договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., реєстровий номер № 1101, право власності на ім`я ОСОБА_6 зареєстровано у встановленому законом порядку.

12.05.2011 року ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуменною О.І., реєстровий номер № 502. Матеріали справи не містять даних про те, ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності в порядку, встановленому ст. 182 ЦК України, як було зазначено в тексті самого договору купівлі-продажу.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24.11.2011 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2011 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовлено. Тобто, спірна квартира на день смерті ОСОБА_4 залишалась у її власності та є спадковим майном. У зазначеному рішенні суду апеляційної інстанції зазначено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є оспорюваним правочином, оскільки рішення суду від 25.02.2011 року скасовано, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 не мала правових підстав 01.04.2011 року продати спірну квартиру.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, вищевказаним рішенням суду від 29.05.2015 року по справі № 2-2000/11 встановлено, що на момент продажу спірної квартири її власником була ОСОБА_4 , після смерті якої спадщину прийняв її син ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 171313522 від 21.06.2019 року відомості про право власності, про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки, про державну реєстрацію обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 53).

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованою Законом від 17липня 1997р.№ 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному конкретному випадку є єдиним можливим способом поновлення порушеного права ОСОБА_2 , у зв`язку з чим є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту медико-соціальною експертною комісією Серія АВ № 0019442, виданою 13.09.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265,280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя: М. Ю. Онупко