Справа № 288/1411/19
Провадження № 2/288/561/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Добрянської В.П.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач -1), ОСОБА_4 (далі - відповідач -2) про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, в якому вказує, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 .

Позивач успадкувала разом з своїми братами батьківський житловий будинок в АДРЕСА_2 .

Даним будинком позивач та її чоловік постійно користуються, обробляють присадибну ділянку та садок, тримають пасіку. В даному житловому будинку вони постійно проживають, за винятком окремих днів, коли виїжджають в місто Київ для вирішення поточних питань.

Після смерті батьків, тобто з квітня 2004 року по даний час позивач постійно проживає та ремонтує вищевказаний будинок, надвірні будівлі та споруди, огорожу біля будинку та всю прилеглу до будинку територію, на що витрачає значні суми коштів.

Даний будинок був прийнятий у спадщину позивачем та її братами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та був їх спільною частковою власністю.

За життя брати позивача дозволили їй користуватись всім будинком без обмежень, не стали його ділити в натурі, і вона вважає весь будинок своїм.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До вказаного часу право власності на вказаний житловий будинок ніхто із спадкоємців не оформив і не звертався до позивача з питанням розподілу житлового будинку та матеріальних затрат на його утримання.

Позивач звернулась до дружини брата ОСОБА_7 - ОСОБА_3 про оформлення права власності на частину будинку, то вона відмовилась від цього, у зв`язку з поганим станом здоров`я та відсутністю у неї такої необхідності та відсутністю коштів на оформлення.

Дочка брата ОСОБА_6 ОСОБА_4 також не бажає вступати у спадщину на частину житлового будинку за вищевказаною адресою.

З квітня 2004 року позивач разом з чоловіком добросовісно заволоділи вказаним майном, вони користувались будинком, вели господарство, обробляли присадибну ділянку, збирали урожай та сплачували комунальні послуги та інші необхідні платежі. Ніхто не оскаржував права володіння та користування будинком. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у будинку, користується ним та земельною ділянкою більше 10 років.

Позивач звернулась до Бердичівського МБТІ з приводу виготовлення технічної документації на будинок і виготовила Технічний паспорт.

Сільська рада відмовила позивачу у проханні оформити право власності на вищевказаний житловий будинок.

Позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, судові витрати просить покласти на позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явились, надали до суду відзиви на позовну заяву в яких просили справу проводити без їх участі, позовні вимоги визнають повністю та просять їх задовольнити.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 1954 року Велико - Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , запис за № 10.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 07 серпня 1976 року Велико - Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_2 07 серпня 1976 року уклала шлюб з ОСОБА_12 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - « ОСОБА_2 », запис за № 19.

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , виданого 24 березня 1951 року Велико - Лісівецьким сільським бюро ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, запис за № 6 та серії НОМЕР_4 , виданого 05 квітня 1962 року Велико - Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 20 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис за № 3386.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 10 травня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 118.

Довідкою № 215 від 20 вересня 2019 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області визначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті батька, тобто з квітня 2004 року і по даний час включно, відкрито користується житловим будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які розташовані в АДРЕСА_2 . Вона та її сім`я доглядають будинок та надвірні будівлі і споруди, роблять ремонти у будинку та в надвірних будівлях та спорудах, утримують сад у належному стані та сплачують відповідні податки та комунальні послуги. Інші родичі та співвласники будинку до будинку не приїжджають, ним не користуються та не утримують його. Податки за користування земельною ділянкою не сплачують.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 09 грудня 2004 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , є його діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: - житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; - вкладів із нарахованою компенсацією.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 31 грудня 2004 року Державним комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», власниками житлового будинку в АДРЕСА_2 , вказані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , частка по 1/3 за кожним.

Як вбачається з листа ОСОБА_3 від 25 серпня 2019 року, вона не має матеріальних претензій на частину будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 . Інших спадкоємців, крім неї, немає.

Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок виготовленого 23 вересня 2004 року Бердичівським бюро технічної інвентаризації, власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вказані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Висновком про вартість об`єкта оцінки виданого судовим експертом передбачено, що ринкова вартість 1/3 ідеальної частки садиби, до складу якої входять житловий будинок з прибудовами та господарські будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , станом на дату оцінки становить: 84 870 гривень.

Згідно Спадкової справи № 13/2019 року початої 07 лютого 2019 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про свідоцтво про право на спадщину, спадкодавцем вказаний ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем - ОСОБА_3 , спадкове майно - земельна ділянка площею 3,1144 га, яка розташована на території Сокільчанської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом посвідченого 07 лютого 2019 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07 лютого 2019 року.

За змістом статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як вбачається з п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Отже позивач добросовісно з 2004 року заволоділа майном, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, а відповідачі не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому за нею може бути визнано право власності на 2/3 частини нерухомого майно за набувальною давністю.

Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності за набувальною давністю на 2/3 частини вищевказаного житлового будинку.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року; статтями 328, 344 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 200, 211, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1, жителька АДРЕСА_2 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник