Провадження №2/359/735/19
Справа №359/7659/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7

представника третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до Комунального підприємства «Житній ринок», третя особа на стороні відповідача профспілковий комітет Комунального підприємства «Житній ринок» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач та його представник ОСОБА_5 звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просять суд скасувати наказ №133-к від 15 серпня 2018 року, виданий генеральним директором КП «Житній ринок» ОСОБА_10, про звільнення ОСОБА_9 з посади машиніста холодильних устаткувань на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України (поява на роботі в нетверезому стані); поновити позивача на вказаній посаді та скасувати запис в трудовій книжці про звільнення його з роботи на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України; стягнути з КП «Житній ринок» на користь ОСОБА_9 заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2018 року по день винесення рішення у цивільній справі, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 8000 гривень за місяць, як середньої за місяць згідно штатного розкладу; а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Крім того, позивач та його представник ОСОБА_5 просять стягнути з КП «Житній ринок» на користь позивача витрати, повязані з правничою допомоги адвоката, в розмірі 50000 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що починаючи з 1995 року ОСОБА_9 працював у КП «Житній ринок» на посаді машиніста холодильних устаткувань. Наказом №133-к від 15 серпня 2018 року, виданим генеральним директором КП «Житній ринок» ОСОБА_10, він був звільнений із займаної посади на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку із появою на роботі в нетверезому стані. ОСОБА_9 вважає своє звільнення незаконним, оскільки 15 серпня 2018 року не був його робочим днем, а факт його ніби-то появи на роботі в стані алкогольного спяніння взагалі не був зафіксований, в тому числі не був проведений його медичний огляд на визначення наявності чи відсутності у нього такого стану та складений висновок комісії. Тим більше, він взагалі не вживає алкогольних напоїв. Крім того, не дивлячись на те, що станом на 15 серпня 2018 року він був членом профспілкового комітету КП «Житній ринок», в порушення ст.43 КЗпП України його звільнення відбулося без згоди цього профспілкового органу. Крім того, в порушення ст.149 КЗпП України у ОСОБА_9 не були відібрані письмові пояснення з приводу даного факту, а копію спірного наказу про звільнення він отримав не вдень його звільнення, як це передбачено ч.2 ст.47 КЗпП України, а через тиждень щоденної праці на підприємстві. Крім того, до цього часу з ним не був проведений повний розрахунок при звільненні та на його вимогу КП «Житній ринок» не надав довідки про розмір його заробітної плати, як це передбачено трудовим законодавством. Також внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_9 була заподіяна моральна шкода, що полягає у моральних стражданнях, викликаних душевними хвилюваннями з приводу його звільнення та зміною звичайного способу життя, та яку він оцінює у 5000 гривень.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення, оскільки вважають його надуманим та безпідставним. Свої заперечення обґрунтовували тим, що відповідно до табелю обліку робочого часу за серпень 2018 року ОСОБА_9 15 серпня 2018 року об 11 годині 15 хвилин перебував на роботі та знаходився в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху та нерозбірлива мова). Такий факт був зафіксований актом про появу працівника на роботі в нетверезому стані №129-к від 15 серпня 2018 року, складеним на підставі доповідної записки першого заступника генерального директора ОСОБА_11 №25 від 15 серпня 2018 року. На виконання ст.149 КЗпП України позивачу була надана можливість надати письмові пояснення з приводу його появи на робочому місці в нетверезому стані, однак він відмовився від такої дії, про що був складений відповідний акт. ОСОБА_9 ознайомився з наказом про його звільнення, однак категорично відмовився проставити підпис про ознайомлення з таким наказом та про причини такої відмови не повідомив. В звязку з цим, був також складений відповідний акт. Посилання позивача на те, що він на день звільнення був членом профспілкової організації КП «Житній ринок», без згоди якої відбулося звільнення, є безпідставним, оскільки ОСОБА_9 мав статус члена профспілки лише до 07.09.2016 року. В звязку з цим, в даному випадку попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача не була потрібна. 16 серпня 2018 року КП «Житній ринок» виплатило позивачу всі належні суми при звільненні, що підтверджується зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки №196 від 16 серпня 2018 року. Тому вони вважають, що звільнення ОСОБА_9 із займаної посади відбулося з чітким дотриманням трудового законодавства України. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме: доказів на підтвердження виконання послуг, переліку складових наданих послуг та розрахунку вартості складових таких послуг. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розгорнутого розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 7 вересня 2016 року ОСОБА_9 власноручно написав зави про виключення його з членів профспілкової організації КП «Житній ринок» та про припинення відрахування членських внесків з його заробітної плати в звязку з його виходом з членів профспілки. Тому станом на 15 серпня 2018 року позивач не мав статусу члена профспілкової організації КП «Житній ринок» та згода на його звільнення профспілкового органу потрібна не була.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників цивільного процесу, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом директора Житнього ринку ОСОБА_12 №60-к від 27 листопада 1995 року ОСОБА_9 прийнято на посаду машиніста холодильних устаткувань Житнього ринку з 27 листопада 1995 року з випробуваним строком в один місяць (а.с.25). Ця обставина також підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №2316391 від 22 серпня 1977 року (а.с.55-56).

Як вбачається з доповідної записки першого заступника генерального директора КП «Житній ринок» №25 від 15 серпня 2018 року (а.с.27) та копії акта №129-к від 15 серпня 2018 року «Про появу працівника на роботі в нетверезому стані», складеного генеральним директором КП «Житній Ринок» ОСОБА_10, його першим заступником ОСОБА_11 та менеджером з персоналу КП «Житній Ринок» ОСОБА_13 (а.с.28), 15 серпня 2018 року об 11 годині 15 хвилин ОСОБА_9 знаходився на роботі в стані алкогольного спяніння, про що свідчили ознаки: «запах алкоголю з ротової порожнини, він нетвердо тримався на ногах, а також не завжди доречно та виразно висловлювався». Вимогу пояснити причини своєї появи на роботі в нетверезому стані він ігнорував.

Факт перебування позивача на роботі 15 серпня 2018 року підтверджується копією табелю обліку робочого часу за серпень 2018 року (а.с.26).

На виконання ст.149 КЗпП України позивачу була надана можливість надати письмові пояснення з приводу його появи на робочому місці в нетверезому стані, однак він відмовився від такої дії. Ця обставина підтверджується копією акту №130-к від 15 серпня 2018 року, складеного та підписаного генеральним директором КП «Житній Ринок» ОСОБА_10, його першим заступником ОСОБА_11 та менеджером з персоналу КП «Житній Ринок» ОСОБА_13 (а.с.29).

Наказом генерального директора КП «Житній Ринок» ОСОБА_10 №133-к від 15 серпня 2018 року (а.с.32) ОСОБА_9 машиніста холодильних установок було звільнено з посади в звязку з появою на роботі 15 серпня 2018 року в нетверезому стані (п.7 частини першої статті 40 КЗпП України), з виплатою грошової компенсації за невикористану відпустку за 23 календарні дні за період роботи з 27 листопада 2017 року по 15 серпня 2018 року.

Відповідно до акту №134-к від 15 серпня 2018 року, складеного та підписаного першим заступником генерального директора КП «Житній ринок» ОСОБА_11, менеджером з персоналу КП «Житній Ринок» ОСОБА_13 та юрисконсультом ОСОБА_6 (а.с.33) ОСОБА_9 ознайомився з наказом про його звільнення, однак відмовився проставити підпис про ознайомлення з таким наказом та про причини такої відмови не повідомив.

Згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в п.25 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обовязки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне спяніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, факт появи ОСОБА_9 на роботі в стані алкогольного спяніння був зафіксований актом про появу працівника на роботі в нетверезому стані №129-к від 15 серпня 2018 року, складеним на підставі доповідної записки першого заступника генерального директора ОСОБА_11 №25 від 15 серпня 2018 року. Ці письмові докази підтверджують викладені у запереченнях відповідача обставини та оцінюються судом як належні та допустимі.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Натомість, позивач та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи таку можливість, не подали суду жодного належного доказу, який би спростовував факт появи ОСОБА_9 на роботі в нетверезому стані та інші обставини викладені відповідачем.

Крім того, ОСОБА_9 в своїх заявах від 7 вересня 2016 року (а.с.40, 41), адресованих голові профспілкової організації та бухгалтеру КП «Житній ринок», просив виключити його з членів профспілки та припинити відрахування членських внесків з його заробітної плати в звязку з його виходом з членів профспілки. Як вбачається з розрахункових листів по заробітній платі ОСОБА_9 за січень, березень, травень, липень та жовтень 2016 року (а.с.43-46), відрахування членських внесків з заробітної плати позивача припинилось в жовтні 2016 року. Ретельний аналіз цієї обставини свідчить про те, що на день звільнення, а саме станом на 15 серпня 2018 року, ОСОБА_9 не мав статусу члена профспілкової організації КП «Житній ринок», тому в даному випадку попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача не була потрібна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача відбувалось з чітким дотриманням трудового законодавства України.

З огляду на це, суд вважає, що відсутні підстави для скасування спірного наказу, поновлення позивача на посаді та скасування запису в трудовій книжці про звільнення його з роботи на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, а також для стягнення з КП «Житній ринок» на користь ОСОБА_9 заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

За правилом ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Тому, враховуючи, що у задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено, суд не вбачає підстав для відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, ч.1 та ч.5 ст.81, 228, 229, 235, 258, ч.6 ст.259, 265 ЦПК України, п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України, п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_9 до Комунального підприємства «Житній ринок», третя особа на стороні відповідача профспілковий комітет Комунального підприємства «Житній ринок» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 1 березня 2019 року.

Суддя: Чирка С.С.