Справа № 445/136/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип'як П. В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, в обгрунтування якого вказує, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07.03.2006 року між нею та відповідачем вона набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться по вул. Бенівська,24, м. Золочів, Львівська область. Даний житловий будинок належав відповідачу, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.03.2006 року. З метою оформлення речових прав на земельну ділянку, на якій знаходиться придбаний нею житловий будинок, вона звернулася до Золочівської міської ради Львівської області, де довідалася, що земельна ділянка площею 0,2419 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою на підставі рішення виконкому Золочівської міської ради Львівської області від 14.08.1998 року № 472, перебуває у власності ОСОБА_3. Відповідачем, яка продала їй вказаний будинок, також не було, свого часу, оформлено і зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на дану земельну ділянку. В договорі купівлі - продажу від 07.03.2006 року розмір земельної ділянки, на якій знаходиться придбаний нею житловий будинок, не зазначено. Розмір такої цілісної земельної ділянки 0,2419 га. Такою ж площею володіла та користувалася і позивач після того, як купила будинок. На підставі ст. 120,125 ЗК України, вважає, що оскільки вона набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, то одночасно набула і право власності на цілісну земельну ділянку, на якій знаходиться цей житловий будинок, однак оформити права власності на таку земельну ділянку в позасудовому порядку вона не може, тому звернулася до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, у випадку повторної неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причин неявки не повідомила, відзиву у встановлений строк не подала.

За таких обставин, на підставі ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, проти чого не заперечував представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно договору купівлі-продажу будинку, укладеного 07.03.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, остання набула у власність житловий будинок, загальною площею 86,7 кв.м., з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться по вул. Бенівська, 24, м. Золочів, Львівська область. Даний житловий будинок на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу належить продавцю на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10378566 від 12.04.2006 року, житловий будинок №24 , що знаходиться по вул. Бенівська, м. Золочів, Львівська область, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1.

Із копії свідоцтва про право на спадщину від 13.08.2004 року, судом встановлено, що спадкове майно, яке складається: із житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться по вул. Бенівська, 24, м. Золочів, Львівська область, та земельна ділянка площею 0,2419 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що розташована вул. Бенівська, 24, м. Золочів, Львівська область, успадковано після смерті ОСОБА_3 її дітьми: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 -Р. М. та ОСОБА_8

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.11.2004 року, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 -Р. М. та ОСОБА_8 та ОСОБА_2Ю, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 4683, ОСОБА_2 купила вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами.

Як вбачається з копії державного акту серії ІІ-ЛВ № 059072, власником земельної ділянки площею 0,2419 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться по вул. Бенівська, 24, в м. Золочеві Львівської області, є ОСОБА_9 -ОСОБА_10.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно п.п. г. п.18 ППВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Згідно роз'яснень даних в п.181 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду, при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Оскільки, позивач набула право власності на житловий будинок, загальною площею 86,7 кв.м., з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться по вул. Бенівська, 24, м. Золочів, Львівська область, на підставі договору купівлі-продажу, без визначення в цьому договорі права на земельну ділянку, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до договору щодо права набувача на земельну ділянку відсутня, позивач користується та володіє цілісною земельною ділянкою, на якій знаходиться придбаний нею будинок, в тому ж розмірі, що і первісний власник, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, на якій розміщений вказаний житловий будинок.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 377 ЦК України, ст.120 ЗК України суд, 2, 4, 5, 11, 13, 258, 259, 263-265, 272, 273,280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2419 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Бенівська, 24, м. Золочів, Львівська область.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3848,64 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку з дня вручення сторонам його копії, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня вручення сторонам його копії апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_11