КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 753/15166/19 Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13555/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

20 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О.,Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про видачу обмежувального припису.

Просила видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 на строк 6 місяців, наближення на 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 та до місця роботи - АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та/або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, терміном до 6 місяців; повідомити про прийняте рішення Дарницьке управління поліції ГУНП у м. Києві для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона з 15 липня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_4 , 2008 року народження, та ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Зазначила, що з травня 2019 року та на даний час, ОСОБА_2 вчиняє психологічне, фізичне насильство, ображає, вживає нецензурну лайку, поширює неправдиву інформацію щодо неї, залякує та переслідує її та дітей, надсилає текстові повідомлення, у яких містяться погрози тощо.

З даного приводу вона зверталась до правоохоронних органів (поліції) та за її зверненням внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак, образи і психологічне насилля щодо неї не припиняються.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 22 серпня 2019 року, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилалась на те, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що письмовими доказами не доведено факту фізичного насильства по відношенню до апелянта та малолітніх дітей, а тому відсутні підстави для застосування обмежувального припису.

Під час спільного проживання, ОСОБА_2 неодноразово підіймав руку на ОСОБА_1 , завдавав тілесних ушкоджень у зв`язку з чим, викликалась поліція, що фіксувала вказані обставини.

Після розірвання шлюбу, фактичне насилля не припинилось, а навпаки, загострилось у травні 2019 року.

23 липня 2019 року, Приморським відділом поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області було внесено в ЄРДР кримінальне провадження № 0003860 за фактом побиття ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду, судом не було з`ясовано фактичних обставин справи, безпосередньо шляхом допиту доньки.

Апелянт вважає, що відсутність письмових доказів на підтвердження фактів застосування домашнього насилля не може бути достатньою підставою для нехтування іншими засобами доказування.

20.11.2019 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, вимоги апеляційної скарги безпідставними. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залиши без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва без змін.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове про задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що заявниця з 15 липня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_4 , 2008 року народження, та ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Заявниця зазначає, що з травня 2019 року та на даний час ОСОБА_2 вчиняє психологічне, фізичне насильство, ображає, вживає нецензурну лайку, поширює неправдиву інформацію щодо неї, залякує та переслідує її та дітей, надсилає текстові повідомлення, у яких містяться погрози.

З даного приводу вона зверталась до правоохоронних органів (поліції) та за її зверненням внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Образи і психологічне насилля щодо неї з боку ОСОБА_2 не припиняються.

ОСОБА_1 зазначає, що вони з ОСОБА_2 проживають за різними адресами.

Вважає, що до нього має бути застосована заборона строком на 6 (шість) місяців у вигляді таких обмежень: наближатися до неї ближче ні, ніж 300 метрів, до її місця проживання: АДРЕСА_1 , до місця її роботи: АДРЕСА_2 , до місця проживання її батьків: АДРЕСА_4 , до місця проживання її сестри: АДРЕСА_5 , заборони йому вести листування та телефонні розмови з нею та дітьми й контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, щовиниклий конфлікт між колишнім подружжям щодо способу участі у вихованні та утриманні дітей має вирішуватися у порядку, визначеному законом, а його недотримання одним із батьків таких дітей, не може оцінюватися як захід вчинення домашнього насильства, й зважаючи на поведінку кожного із колишнього подружжя в умовах, коли ОСОБА_2 пропонує вести діалог зі спірних питань, а заявниця - його уникає й розцінює, як втручання в особисте життя тощо, визнаючи, що потребує допомоги психолога, не може бути підставою для вжиття заходів обмежувального припису щодо особи ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Згідно із ст. 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно зі ст. ст.16 зазначеного закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства).

Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

За змістом ч.2, ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Колегія суддів встановила, що згідно з витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2019 р. від ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона просила вжити заходи правового характеру до ОСОБА_2 , який 23.07.2019 р. приблизно о 12.00 перебуваючи на території пляжу "Аркадія" в м. Одесі, а саме акваторії пляжу "Red line" шляхом нанесення ударів руками в область обличчя спричинив останній телесні ушкодження.

Базовим нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд першої інстанцій на час розгляду справи додаткових доказів щодо вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , підтверджених випадків домашнього насильства стосовно заявниці та малолітніх дітей не встановив.

Крім звернення заявниці із заявою до правоохоронних органів інших доказів (довідка лікаря, висновок експерта, покази свідків, Постанову про відкриття кримінального та або адміністративного провадження, роздруківка з телефону або електронної скриньки щодо погроз) суду першої інстанції не надала.

Наявний в матеріалах справи витяг з ЄРДР про внесення до реєстру відповідного запису колегія суддів вважає неналежним доказом, з огляду на те, що винна особа не була затримана, підозру йому не оголошено, а тому зазначений витяг є тільки підтвердженням звернення заявниці до правоохоронних органів.

Надані колегії суддів для огляду інші звернення заявниці були датовані після дати ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому були невідомі суду першої інстанції на час ухвалення рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те що, судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази та не надано ним відповідну оцінку.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Заявниця не зверталась до суду першої інстанції із заявою про витребування доказів.

В свою чергу колегія суддів роз`яснює апелянту, що у разі наявності, підтверджених належними доказами обставин про вчинення особою діянь (або бездіяльності) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, вона не позбавлена можливості звернутись до суду за захистом свого права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість узвали не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А. А. Пікуль