Справа № 463/1490/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1628/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 , його представника -

ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2019 року у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа - Львівська міська рада, про виселення із самовільно зайнятих жилих приміщень,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2019 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з самовільно зайнятих житлових приміщень із спільними комунальними вигодами АДРЕСА_9, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Стягнуто з відповідачів в користь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради по 352 грн. 40 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що у зв`язку з аварійним станом будинку АДРЕСА_3 та необхідністю проведення його капітального ремонту, на підставі відселенчого листа №345 від 18.05.1990 року, виданого Відділом житлового господарства Червоноармійського райвиконкому м.Львова, він (апелянт) з членами своєї сім`ї, його сестра ОСОБА_7 з членами своєї сім`ї та їхні батьки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а всього разом десять чоловік, були відселені в житлові приміщення із спільними комунальними вигодами АДРЕСА_10, загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 72,4 кв.м., в будинку АДРЕСА_4 на час ремонту їхньої квартири АДРЕСА_5 , в якій вони зареєстровані та проживали до відселення, а відселенчий лист №345 здали в ЛКП-504 на вимогу начальника вказаного комунального підприємства.

Зазначає, що у зв`язку з проживанням у вказаних вище житлових приміщеннях, з ними були укладені договори про надання житлово-комунальниих послуг, на підставі яких вони регулярно оплачували спожиті послуги.

Після проведення відновлювального капітального ремонту в будинку АДРЕСА_3 , у їхню квартиру вселилась лише його (апелянта) сестра ОСОБА_7 з членами своєї сім`ї, а він з членами своєї сім`ї залишився проживати у спірних житлових приміщеннях, оскільки декілька сімей, які складаються з осіб різної статі, загальна кількість яких становить 11 чоловік, фізично не можуть спільно проживати в однокімнатній квартирі, житловою площею якої 19,40 кв.м. і загальною площею 32,10 кв.м.

11.01.2019 року апелянт звертався у Львівську міську раду щодо узаконення проживання своєї сім`ї у спірних приміщеннях по АДРЕСА_4 , однак, йому було відмовлено, хоча він з членами своєї сім`ї з 06.09.1988 року перебуває на квартирному обліку в Львівській міській раді за місцем свого проживання.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані ним документи, зокрема, довідку про перебування на квартирній черзі, адже такі документи свідчать про те, що він та члени його сім`ї потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_5 , в якій вони зареєстровані, не відповідає нормам забезпечення житла, санітарним та технічним вимогам для проживання в ній 11 осіб, з врахуванням того, що не допускається проживання в одній кімнаті осіб різної статі, старших за дев`ять років, крім подружжя.

Наголошує на тому, що в даному випадку вселення його сім`ї у спірні житлові приміщення не було самовільним, а здійснено на підставі відселенчого листа №345 від 18.05.1990 року, що виданий Відділом житлового господарства Червоноармійського райвиконкому м.Львова у зв`язку з проведенням ремонту будинку, в якому зареєстроване їхнє місце постійного проживання, однак, суд також не врахував даної обставини.

В судове засідання апеляційного суду позивач та третя особа не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідачів в підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

У відповідності до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно зі ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_5 (а.с.12), відповідач ОСОБА_5 з 01.04.2004 року зареєстрований у приватизованій квартирі АДРЕСА_6 (а.с.11).

Спірні житлові приміщення АДРЕСА_11, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 АДРЕСА_4 до 21.05.1999 року належали до відселенчого фонду Львівської міської ради.

Рішенням Львівської міської ради №249 від 21.05.1999 року «Про подальше використання відселенчих квартир, які знаходяться на території Личаківського району», спірні житлові приміщення вилучено з відселенчого фонду і передано у відділ обліку і розподілу житла для надання черговикам міської ради до підходу черги (а.с.49-52).

Також встановлено і визнається відповідачами та обставина, що спірні житлові приміщення їм у встановленому законом порядку, як черговикам, за місцем обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не надавались, ордер на вселення у спірні приміщення їм не видавався і договір житлового найму з ними на проживання у спірних житлових приміщеннях не укладався.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі займають спірні приміщення без законних на те підстав, є правильним.

Доводи апелянта про те, що відповідачі не самовільно вселились у спірні житлові приміщення, а на підставі відселенчого листа, не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, оскільки відповідачами визнається, що капітальний ремонт будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходиться жиле приміщення квартири АДРЕСА_8 , у якій вони зареєстровані, завершено, а тому вони не мають правових підстав проживати у спірних житлових приміщеннях, оскільки відселенчий лист дає право на тимчасове проживання, лише на час проведення капітального ремонту жилого приміщення, в якому особи проживали до їх відселення, що передбачено статтею 101 ЖК України.

Та обставина, що апелянт з членами своєї сім`ї перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 06.09.1988 року (за №11874) не дає йому права на зайняття спірних житлових приміщень інакше, ніж у встановленому законом порядку черговості надання жилого приміщення на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради та ордеру на вселення.

Таким чином, суд правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.