ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Занудіна О.І. про усунення від права спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Шереметьєвої Л.А. (повний текст рішення суду складений 17.04.2018),-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення від права спадкування.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6, яка була сестрою позивача та тіткою відповідача. Після її смерті відкрилася спадщина, право на спадкування має позивач та дві племінниці - відповідач у справі та ОСОБА_7

Зазначала, що померлій був вставлений діагноз «шизофренія» та встановлено 2 групу інвалідності довічно.Догляд за ОСОБА_6 та матеріальні затрати здійснювали позивач та її дочка ОСОБА_7

Вказувала, що відповідач постійно та свідомо ухилялася від обов'язку доглядати хвору ОСОБА_6, не брала ніякої участі в її житті, не піклувалася про її здоров'я. Відтак, просила задовольнити позов та усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_6

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.04.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказувала, що до суду були надані докази на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані та докази ухилення відповідача від надання допомоги. Так, висновки лікарів містять відомості щодо необхідності постійного догляду за спадкодавцем. Проте, судом при вирішенні спору надані докази не були враховані.

Справа № 760/21117/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/824/1151/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Зазначала, що висновок суду про можливість ОСОБА_6 забезпечити умови свого життя самостійно без стороннього догляду спростовуються показаннями свідків, що були допитані в суді.

Наголошувала, що факт перебування відповідача у відпустці по догляду за дитиною не свідчить про те, що вона була позбавлена можливості надавати мінімальну моральну та фізичну допомогу спадкодавцю. Крім того, суд не звернув увагу, що зазначений період не охоплює проміжок часу між 2009 та 2011 роки, коли померла також потребувала допомоги.

Крім того, позивач вказувала, що судом порушені норми процесуального права, зокрема, в мотивувальній частині рішення не відображені показання свідків щодо безпорадного стану спадкодавця, не наведено мотивів відхилення наданих позивачем доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Відповідач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6, яка була сестрою позивача та тіткою відповідача (а.с. 16, т. 1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, у зв'язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЗанудіноюО.І. було відкрито спадкову справу №5/2013, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №55150735 (а.с. 80-120, т. 1).

На момент смерті померлій на підставі Договору дарування частки квартири від 02 грудня 2004 року та Свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1994 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Договору банківського вкладу №2635/1106/516339 від 05 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_6, останній належав банківський вклад у сумі 20 000 грн. (а.с. 114, т. 1).

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 серпня 2010 року ОСОБА_6 також належала 1/2 частка земельної ділянки, розташованої на території Хотянівської сільської ради, СТ «Весна» Вишгородського району Київської області, площею 0,0416 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 (а.с. 24, т. 1).

Відповідно до Статуту ТОВ Науково - виробничого підприємства «ПИК - СМ», зареєстрованого у Державному реєстрі 12 грудня 2005 року за №1000198, ОСОБА_6 належало 40% статутного капіталу зазначеного товариства (а.с. 116-117, т. 1).

З матеріалів спадкової справи вбачаться, що 16 жовтня 2013 року заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_2, а 11 лютого 2014 року - відповідач, яка є дочкою рідного брата померлої, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, якими обґрунтовано позов, а саме перебування померлої в безпорадному стані та факту ухилення відповідача від надання допомоги по догляду за ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При цьому, для застосування положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України необхідна саме сукупність фактів перебування спадкодавця у безпорадному стані та ухилення спадкоємця від надання допомоги, підтверджена належними і допустимими доказами.

Власне, сам лише факт наявності у ОСОБА_6 діагнозу «шизофренія» та встановленої 2 групи інвалідності не може свідчити про безпорадний стан цієї особи, оскільки безпорадний стан - це стан особи, у якому вона не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги і піклування.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.09.2016 було задоволено клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої були поставлені у тому числі питання: на яку хворобу страждала ОСОБА_6? Чи перебувала ОСОБА_6 до моменту смерті в безпорадному стані через наявні в неї захворювання?

ЛистомКиївського міського центру судово-психіатричної експертизи № 1978-01 від 28.10.2016 (а.с. 216, том І) суд було повідомлено про неможливість відповісти на питання щодо перебування особи у безпорадному стані, оскільки термін «безпорадний стан» є суто юридичним і його встановлення не належить до компетенції лікарів-судово-психіатричних експертів. Також зазначено, що необхідність нагляду, догляду та сторонньої допомоги встановлює МСЕК при розгляді питання про встановлення групи інвалідності.

Згідно довідки медико-соціальної (експертної) комісії № 077822 за результатами повторного огляду ОСОБА_6, останній протипоказано будь-які види праці у виробничих умовах, однак рекомендована некваліфікована наймана праця в спеціальних умовах. Даних про необхідність нагляду, догляду та сторонньої допомоги зазначена довідка не містить (а.с. 19, том І).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03.07.2018 задоволено клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, за результатами проведення якої експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи надано висновок про наявність у ОСОБА_6 ознак стійкого хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії, параноідальна форма, виражений апато-дисоціативний дефект, що за своєю структурою і характером відноситься до тяжких психічних розладів. У той же час, даний висновок не містить вказівок на те, що ОСОБА_6 перебувала у безпорадному стані.

Згідно змісту наданої суду медичної документації вбачається, що останні роки життя померла отримувала підтримуюче лікування шляхом амбулаторного нагляду, на прийом до лікаря з'являлася як в супроводі інших осіб, так і самостійно.

Крім цього, обмежено дієздатною або недієздатною ОСОБА_6 згідно наявних у матеріалах справи даних не визнавалася. Тобто, відсутні документально підтверджені факти того, що через хронічний стійкий психічний розлад спадкодавиця не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними або такий розлад істотно вплинув на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Натомість, ОСОБА_6 після встановлення діагнозу «шизофренія» пройшла навчання в аспірантурі при Інженерно-будівельному інституті м. Києва, працювала за фахом, вчиняла правочини, була учасником ТОВ Науково-виробничого підприємства «ПИК-СМ» (а.с. 116, 117 т. І, а.с. 212 том ІІ).

Інформація про фізичні вади, які б перешкоджали спадкодавиці самостійно пересуватися, забезпечити базові життєві потреби, в матеріалах справи відсутня. Показами свідків підтверджується, що ОСОБА_6 не була прикута до ліжка, проживала окремо від родичів, хоча і отримувала допомогу сторонніх осіб у побуті.

Щодо матеріального забезпечення ОСОБА_6 колегія суддів надає оцінку тій обставині, що спадкодавиця отримувала пенсію у розмірі 2000 грн., їй на праві власності належала чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2, банківський вклад у сумі 20000 грн. та нараховані на нього відсотки, 1/2 частка земельної ділянки, розташованої на території Хотянівської сільської ради, СТ «Весна» Вишгородського району Київської області, площею 0,0416 га, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Крім цього, ОСОБА_6 протягом останніх років життя (у 2012 та 2013 році) неодноразово здійснювала подорожі закордон (а.с. 213, том І).

Щодо показів свідка ОСОБА_9, яка була допитана у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.

Як повідомила свідок, ОСОБА_6 потребувала стороннього догляду, оскільки перебувала у безпорадному стані з причин наявної у неї хвороби, у зв'язку із чим з нею певний проміжок часу проживала особа, яка допомагала їй у побуті.

Проте суд критично оцінює покази ОСОБА_9 з огляду на те, що свідок була сусідкою померлої лише до весни 2012 року, а в подальшому лише іноді відвідувала свою квартиру, яка знаходилася поверхом нижче, ніж квартира, у якій проживала ОСОБА_6 При цьому, як зазначила свідок, інформацію щодо певних життєвих обставин померлої вона дізнавалася від ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Свідок також показала, що особа, яка проживала у квартирі ОСОБА_6 та доглядала за нею, була знайомою ОСОБА_2 Вказана особа приїхала до міста Києва з метою працевлаштування у супермаркет «Ашан». Оскільки вона не мала місця проживання у м. Києві, їй було запропоновано проживати у квратирі ОСОБА_6 та допомагати їй у побуті. Таким чином, факт проживання сторонньої особи спільно із спадкодавцем не свідчить про безпорадний стан ОСОБА_6

Щодо доводів апеляційної скарги про покази свідків, які допитувалися судом першої інстанції, та підтвердили безпорадний стан померлої, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Свідки, які допитувалися судом першої інстанції, повідомили про спосіб життя ОСОБА_6, який вони спостерігали: про те, що їй допомагали у побуті (приготування їжі, прибирання), та висловили думку з приводу того, чи можна було ОСОБА_6 лишати саму. Однак, для встановлення безпорадного стану особи має значення саме її здатність та можливість у випадку необхідності забезпечити свої життєві потреби.

Наведені вище обставини у своїй сукупності спростовують доводи позовної заяви та апеляційної скарги про безпорадний стан спадкодавиці як за психічними, так і за фізичними та матеріальними критеріями.

Для встановлення обставини ухилення відповідача від надання допомоги необхідно довести, що ОСОБА_6 потребувала допомоги зі сторони ОСОБА_10, остання була обізнана про таку потребу, мала можливість її надати, однак ухилилася від обов'язку забезпечити підтримку та догляд.

Тягар доказування зазначених фактів покладається на позивача у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України.

Докази на підтвердження тієї обставини, що спадкодавець зверталася до племінниці з проханням надати допомогу, разом з тим остання проігнорувала або відмовила у її наданні, в матеріалах справи відсутні.

Судом першої та апеляційної інстанції також надано оцінку тій обставині, що згідно довідки КП «Синьоозерне Подільського району міста Києва» від 10.09.2014 № 4450 відповідач ОСОБА_3 проживала спільно з матір'ю ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, бабусею ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, та має на утриманні двох дітей ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 162, том І). У період з 01.02.2011 до 30.11.2013 (у тому числі на момент смерті ОСОБА_6.) відповідач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що підтверджується довідкою ТОВ «Консоль» від 12.09.2014 № 12/09/2014 (а.с. 166, том І). Вказане, на думку суду, впливало на можливості ОСОБА_3 надавати у зазначений період часу допомогу окрім бабусі, матері і двох дітей, також й іншим особам.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем фактів, з якими закон пов'язує можливість усунення від спадкування.

Виходячи з наведеного, підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді