КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№ 355/1583/17 Головуючий у суді першої інстанції: Литвиненко О.Л.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/692/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року, до якої приєдналось Фермерське господарство «Мрія-Ц», у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 № 452/2017 ліквідовано, зокрема: Апеляційний суд Київської області, Апеляційний суд міста Києва, та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М. 10 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року, до якої приєдналось Фермерське господарство «Мрія-Ц», у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення коштів прийнято до провадження Київського апеляційного суду.

16 листопада 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся у суд позовом до відповідачів Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6, ОСОБА_3 про солідарне стягнення з них за договором поворотної фінансової допомоги боргу у розмірі 6 717 500 грн., проценти від суми позики у розмірі 5 649 271, 86 грн. та три проценти річних за прострочення сплати тіла позики в розмірі 583589,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 жовтня 2013 року між позивачем, як кредитором з однієї сторони та Фермерським господарством «Мрія», яке перейменовано на ФГ «Мрія-Ц» в особі директора ОСОБА_7, ОСОБА_6, як позичальниками з іншої сторони укладено договорів поворотної фінансової допомоги №3/10-2013 строком до 02.12.2014.

Відповідно до умов договору кредитор надає позичальникам фінансову поворотну допомогу на капітальний ремонт приміщення ферми, закупівлю технологічного обладнання , під виробничі потреби, вирощування курей бройлерів та проведення комплексу осінньо-польових робіт, а позичальник зобов'язувався використати таку допомогу та вчасно повернути її кредиторові. Фінансова допомога надається на відсотковій основі, сума позики становила 250 000 доларів США. На підтвердження отримання за договором коштів складено та підписано відповідні розписки від 22.10.2013, 13.11.2013, 01.01.2014 . Сторонами визначено, що з 02.12.2013 по 02.12.2014 відсоткова ставка за користування коштами складає 1,7 відсотки від суми позики в місяць, а з 02.12.2014 відсоткова ставка складає 2 %. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відповідачі в порушення умов договору грошові кошти в сумі 250000 доларів США та відсотки визначені договором не повернули.

За весь час користування коштами позивачу повернуто 15.09.2017 кошти в розмірі 5000 грн., що складає 191 долар США 13 центів та 11.10.2017 кошти в сумі 15000 грн, що складає 564 доларів США 33 цента. Заборгованість відповідачів перед позивачем складає : тіло позики в розмірі 250 000 доларів США та несплачені відсотки в розмірі 210 244 доларів США 54 центи. Позивач також вважав, що з відповідачів слід також стягнути три проценти річних від суми позики, що становить 21 719 доларів США, що за курсом НБУ становить 583 589,53 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02 жовтня 2013 року борг у сумі 6 717 500,00 грн. та проценти за користування позикою в розмірі 5 649 271,86 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6 та ОСОБА_3 судовий збір в розмірі по 2666,67 грн. з кожного на користь держави.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, ухвалення з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для вирішення спору, не правильного визначення юридичної природи спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що на момент підписання договору жодні грошові кошти від кредитора до позичальників не передавались. Оскільки грошові кошти передавались за розписками, то саме розписки слід вважати підставою виникнення прав та обов'язків сторін. В такому випадку кожна розписка виступає окремим договором (договором позики), який визначає умови відповідного правовідношення. На думку відповідача, судом першої інстанції неправильно визначено суб'єктний склад сторін правовідношення, оскільки розписки і договір містять різний суб'єктний склад, різні терміни передачі грошей та різну мету отримання грошових коштів. Акцентував увагу щодо строків позовної давності та вважав, що оскільки строк повернення коштів не настав у суду відсутні були підстави для стягнення відповідних сум грошових коштів на підставі вказаних розписок. Окрім того, вказував, що при ухваленні рішення суд повинен був виходити із змісту розписок, визначеної в них сум, гривневого еквіваленту та процентів, застосувати строк позовної давності, на якому наголошувала сторона відовідачів. Звернув увагу на те, що 3-и письмові розписки є окремими вимогами, а тому їх не слід було об'єднувати в одне провадження, так як відсутня спільність предмета позову і такі докази не можуть тягнути за собою солідарну відповідальність. А тому, в порушення норм ЦПК судом було відкрито провадження у справі. Просив рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог. Стягнути з позивача судові витрати по сплаті судового збору у апеляційному суді.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3, позивач ОСОБА_4 зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрутованим та відповідає фактичним обставинам справи. При цьому вказував, що ним було 02 жовтня 2013 року з відповідачами, зокрема, Фермерським господарством «Мрія», в подальшому перейменовано «Мрія-Ц» в особі директора ОСОБА_7, ОСОБА_6, а також ОСОБА_3 укладено договір поворотної фінансової допомоги. Умови договору він виконав та передав відповідачам у борг 250 000 доларів США, що підтверджується написаними та підписаними відповідачами письмовими розписками. Зазначав, що письмові розписки не є окремими договорами, а є письмовими доказами виконання договору поворотної фінансової допомоги, передачі ним грошових коштів, як позикодавцем та їх отримання відповідачами, як позичальниками. У зв'язку з чим, судом першої інстанції правильно визначено предмет та підставу позову. На його думку, солідарне стягнення боргу є законним, так як кошти передавались трьом боржникам. Вважає, що строк позовної давності в три роки ним не було пропущено. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

У судові засідання на неодноразові виклики відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в судові засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_3 для участі у справі направив свого представника, а відповідач ОСОБА_6 у своїй письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності у зв'язку з проходженням ним військової служби, заперечував проти апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи солідарно з Фермерського господарства «Мрія-Ц», ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02 жовтня 2013 року борг у сумі 6 717 500,00 грн. та проценти за користування позикою в розмірі 5 649 271,86 грн. суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог у зазначеній частині.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що 02.10.2013 ОСОБА_4 з одного боку та СФГ «Мрія» в особі директора ОСОБА_7 (яке пізніше перейменовано у ФГ «Мрія-Ц» ) та ОСОБА_6 уклали договір поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 , згідно якого кредитор надає позичальнику фінансову поворотну допомогу на капітальний ремонт приміщення ферми та закупівлю технологічного обладнання під виробничі потреби вирощування курей бройлерів та проведення комплексу осінньо-польових робіт, а останні зобов'язуються використати таку допомогу і вчасно повернути її кредиторові. Сума позики становить 250000 доларів США. Строк виконання фінансової допомоги позичальником становить з 02.11.2013 до 02.12.2014. Строк може бути продовжений за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.2 відсотки , розмір та строки повернення позики визначено додатком № 1 , який є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору поворотної фінансової допомоги встановлено порядок погашення отриманої позики, відповідно до якого з 02.12.2013 по 02.12.2014 відсоткова ставка за користування коштами складає 1,7 відсотки від суми позики в місяць, що становить 4250 доларів США, а з 02.12.2014 відсоткова ставка складає 2 %, що становить 5000 доларів США. У вказаному додатку строк нарахуванням процентів встановлений до 02.12.2017 включно. Зазначений договір підписаний з одної сторони позикодавцем ОСОБА_4 та з другої сторони позичальниками ФГ «Мрія-Ц» в особі директора ОСОБА_7, ОСОБА_6, а також сином ОСОБА_7 - ОСОБА_3

Із вказаного договору №3/10-2013 від 02.10.2913 про надання поворотної фінансової допомоги, він укладений в письмовій формі, його предметом є грошові кошти у іноземній валюті долари США у розмірі 250000 доларів США, укладений на умовах відсотковості, за умовами цього договору плата за користування коштами стягується, визначеного додатком №1, який є невід'ємною частиною договору, надається у готівковій формі шляхом передачі зазначеної суми позичальнику, договір містить строки користування та повернення, отже даний договір за своєю правовою природою є договором позики у розумінні ч.1 ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

На підтвердження отримання відповідачами грошової суми від позивача суду надано розписки позичальників від 22.10.2013, від 13.11.2013 та 01.01.2014, які посвідчують отримання у позикодавця грошової суми у розмірі 250 000 доларів США.

22.10.2013 позивач ОСОБА_4 на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02.10.2013 передав ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у власність грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США. При фактичному отриманні грошових коштів відповідачами ОСОБА_6 , ОСОБА_3, ОСОБА_7 була надана розписка від 22.10.2013 , якою ОСОБА_6 , ОСОБА_3, ОСОБА_7 підтвердили факт отримання грошових коштів у розмірі 200 000 доларів США від ОСОБА_4 для вирощування сільськогосподарської продукції, будівництва ферми та зобов'язались повернути кошти згідно договору № 3/10-2013 від 02.10.2013 (а.с.16 т.1).

13.11.2013 позивач ОСОБА_4 на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02.10.2013 передав ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 у власність грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США. При фактичному отриманні грошових коштів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_7 була надана розписка від 13.11.2013, якою ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 підтвердили факт отримання грошових коштів у розмірі 35 000 доларів США від ОСОБА_4 для особистих потреб і для ведення фермерського господарства «Мрія» (а.с.17 т.1).

01.01.2014 позивач ОСОБА_4 на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02.10.2013 передав відповідачу ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_7 у власність грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США. При фактичному отриманні грошових коштів відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_7 була надана розписка від 01.01.2014 , якою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 підтвердили факт отримання грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США від ОСОБА_4 для особистих потреб і для потреб ФГ «Мрія» (а.с.18 т.1).

Позивач ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов'язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 від 02.10.2013 року, а саме надав у готівковій формі відповідачам 250 000 доларів США, шляхом передачі зазначеної суми позичальникам. Укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги відповідачами не спростовано, підтверджено і отримання коштів у 250 000 доларів США, але за розписками.

Відповідно до додатку № 1 до договору поворотної фінансової допомоги встановлено порядок погашення отриманої позики, відповідно до якого з 02.12.2013 по 02.12.2014 відсоткова ставка за користування коштами складає 1,7 відсотки від суми позики в місяць, що становить 4250 доларів США, а з 02.12.2014 відсоткова ставка складає 2 %, що становить 5000 доларів США.

Сторони встановили, що проценти за користування позикою у розмірі 1,7% від суми позики в місяць нараховуватимуться, починаючи з 02.12.2013 по 02.12.2014 , а проценти в розмірі 2% від суми позики в місяць.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку і з ним погоджується апеляційний суд, що проценти за користування позикою повинні нараховуватись після фактичного отримання відповідачами коштів, тобто з 02.12.2013 по 02.01.2014, нарахувавши відсотки за користування грошовими коштами із наданої позики в розмірі 235 000 доларів США, а починаючи з 02.01.2014 вираховувати від суми позики 250 000 доларів США.

Правильно зроблено розрахунок розміру процентів за користування позикою.

За період з 02.12.2013 по 02.01.2014 за користування позикою в розмірі 235 000 доларів США із розрахунку 1,7 % від суми позики в місяць проценти за користування позикою становлять 3995 доларів США.

За період з 02.01.2014 по 02.12.2014, що становить 11 місяців за користування позикою в розмірі 250 000 доларів США з розрахунку 1,7 % від суми позики в місяць, що становить 4250 доларів США, проценти за користування позикою за цей період становить 46750 доларів США.

За період з 02.12.2014 по 02.11.2017, що становить 35 місяців за користування позикою в розмірі 250 000 доларів США з розрахунку 2 % від суми позики в місяць, що становить 5000 доларів США, проценти за користування позикою за цей період становить 175 000 доларів США.

За весь час користування коштами позивачу ОСОБА_4 повернуто 15.09.2017 кошти в сумі 5000 гривень, що згідно офіційного курсу НБУ становить на 15.09.2017 (1 долар США- 26 гривень 16 копійок) складає 191 долар США 13 центів, та 11.10.2017 повернуто кошти в сумі 15000 грн., що згідно офіційного курсу НБУ становив на 11.10.2017 (1 долар США- 26 гривень 65 копійок) складає 564 доларів США 33 цента, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.10.2017 про сплату ОСОБА_7 коштів на рахунок ОСОБА_4 Сплачена сума коштів зараховувалась на погашення процентів за користування грошовими коштами.

Отже, судом встановлено, що за період з 02.12.2013 по 02.11.2017 заборгованість за тілом позики становить 250 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 30.10.2017 (1 долар США- 26 гривень 87 копійок) становить 6717500 грн., сума процентів за користування кредитом з урахуванням погашення становить 224 989 доларів США 54 центи, що згідно курсу НБУ станом на 30.10.2017 (1 долар США- 26 гривень 87 копійок) становить 6045468,94 грн.

Також судом встановлено, що позичені кошти у розмірі 250 000 доларів США були отримані відповідачами за спільною згодою і за спільною згодою були витрачені.

Вимога про солідарне стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги була заявлена позивачем у справі яка переглядається, до боржників, які сумісно за спільною згодою отримали позику та разом нею розпорядилися.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Наслідки солідарного обов'язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначені у частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи те, що позичальники умови договору позики щодо своєчасного повернення суми боргу не виконували належним чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про стягнення з них суми позики та відсотків у солідарному порядку.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині задоволених позовних вимог, ухвалення його з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для вирішення спору, не правильного визначення юридичної природи спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушення норм матеріального та процесуального права, пропуску строку позовної давності, а також його посилання на те, що оскільки грошові кошти передавались за розписками, то саме розписки слід вважати підставою виникнення прав та обов'язків сторін, що, на його думку, призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами 02.10.2013 було укладено договір поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013, за яким строк виконання (п.5.1 а.с.11 т.1) визначений з 02.11.2013 до 02.12.2014, а позов до суду пред'явлений 16.11.2017, тобто до збігу строку позовної давності 3-х років. Крім того, 15.09.2017 та 11.10.2017 ОСОБА_7- директором ФГ «Мрія-Ц» було повернуто в рахунок погашення боргу відповідно 5000 та 15000 грн.

За правилами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм статей 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 передбачено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, три розписки є доказами виконання договору поворотної фінансової допомоги № 3/10-2013 позичальником та отримання у борг коштів відповідачами. Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що три розписки є окремими договорами є помилковими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, і як вбачається з матеріалів справи, позов до суду про стягнення боргу позивачем було пред'явлено на 250 000 доларів США, а не 500 000 доларів США за сукупністю договору і розписок.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами було укладено договір позики, умови якого позичальники належним чином не виконали, що є підставою до стягнення заборгованості.

Відповідачі договір поворотної фінансової допомоги не оспорювали, не визнавали його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: