Провадження № 2/643/1250/19
21.03.2019 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
за участю секретаря Горборукової М.О.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,
24.09.2018. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Красноярськ-45, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області 26.12.1997, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул.. Загородня, 48, із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 30 серпня 2008 року стала спадкоємцем 1/2 частки майна після смерті батька ОСОБА_5, який помер 20.09.1991 року, спадковим майном є домоволодіння за адресою вул. Загородня, 48 в м. Харкові. На 1/2 частку спадкового майна - домоволодіння за адресою вул. Загородня, 48 в м. Харкові стала спадкоємцем мати позивача ОСОБА_3. В домоволодінні позивача зареєстрована її дочка ОСОБА_4 9 липня 2004 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і їй присвоєне прізвище ОСОБА_2. До реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_4. 1 липня 2008 року відповідач був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 2 серпня 2015 року відповідач залишив домоволодіння за вказаною адресою. Ніяких перешкод у проживанні відповідачу не чинилося. Він добровільно залишив домоволодіння, забрав усі свої речі, а також майно, яке придбано сторонами за період шлюбу. В будинку відсутнє будь-яке майно та речі відповідача. 28.12.2015 року шлюб між сторонами розірваний. За весь час відсутності відповідач не поцікавився домом, не приймав участі в його ремонті, не сплачував комунальні послуги. Позивач тяжко хворіє, сплачує за ліки, має тяжке матеріальне становище і зберігати реєстрацію відповідача в будинку не має можливості. Внаслідок реєстрації відповідача в будинку, позивач позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що відповідач 10 серпня 2015 року забрав компютер та інструменти для роботи і пішов з дому. Останнім часом він знаходився в Запорізькій області, вона запрошувала його повернутися, але на цей час на телефонні дзвінки він не відповідає. В 2016 році вони розірвали шлюб.
Третя особа ОСОБА_3 направила суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Третя особа ОСОБА_4 направила суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі через судове оголошення, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Загородня № 48, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори 30 серпня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 4-1426. На 1/2 частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видано гр. ОСОБА_3 (а.с. 17, 19, 20).
Згідно з довідкою, виданою вуличним комітетом № 9 Московського району м. Харкова від 03.08.2018, в будинку № 48 по вулиці Загородній в м. Харкові зареєстровані: ОСОБА_1 позивач, ОСОБА_3 мати, ОСОБА_4 дочка; ОСОБА_1 К.В. відповідач. З 2015 року до цього часу з приводу порушення його прав на проживання не звертався (а.с. 30, 31).
Згідно з заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2015 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 9.07.2004, актовий запис № 586, - розірваний. При цьому судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, мешкає по вулиці Загородній, 29 в м. Харкові. Є сусідкою позивача з 1978 року. Вони знайомі, спілкуються. Також свідок знайома була з ОСОБА_2. Відносини після одруження у сусідки з чоловіком були гарні. Останнім часом вони стали сваритися. Майже чотири роки вона вже не бачила чоловіка сусідки. Перешкод у проживанні ОСОБА_2 у будинку не чинилося.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» розяснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).
Статтею 6 Конституції України визначено право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Факту порушення позивачем права ОСОБА_2 на проживання за вказаною адресою судом не встановлено. З зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач ОСОБА_2 не звернувся.
На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком № 48 по вулиці Загородній в м. Харкові; зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Красноярськ-45, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області 26.12.1997, таким, що втратив право користування будинком № 48 по вулиці Загородній в м. Харкові.
Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Красноярськ-45, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області 26.12.1997, з реєстраційного обліку за адресою: м. Харків, вул. Загородня, будинок № 48.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25 березня 2019 року.

Суддя Харченко А.М.