Справа № 159/2274/18
Провадження № 2/159/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Клевецької О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинку № АДРЕСА_1. Відповідачі - його син, невістка, двоє їхніх дочок - його внучок, які є повнолітніми, зареєстровані у вказаному будинку, проте у ньому не проживають з 2013 року. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, однією з причин чого є те, що він не може через реєстрацію відповідачів оформити субсидію.

Заперечення відповідача ОСОБА_4

Відповідач стверджує, що проживав у будинку з дружиною та двома дітьми у будинку як член сім'ї позивача. Здійснив у будинку заміну вікон, добудову господарської споруди, ремонт літньої кухні тощо. Вважає, що має право власності на частку у праві власності на будинок як колишній член колгоспного двору. Домогосподарство мало статус колгоспного двору, станом на 07.02.1991 року, доки був чинним ЦК УРСР, він був членом колгоспного двору, а отже, отримав право на частку у майні колгоспного двору, в тому числі частку у праві власності на будинок. Просить у позові відмовити.

Заяви, клопотання, інші дії.

Позивач уточнив свої вимоги, зазначивши підставою для втрати права користування житловим приміщенням ч.2 ст.405 ЦК України.

Мотивувальна частина рішення.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України:

«2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.»

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК:

«1.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Будинок № АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим на підставі рішення виконкому Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 5 від 30.10.2006 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 19.02.2008 року.

Відповідач ОСОБА_4 та інші відповідачі не довели, що їм належить бодай яка частка у праві власності на будинок, не подавши щодо цього жодного правовстановлюючого документу.

Тому суд відхиляє твердження відповідача ОСОБА_4, що він має право користування будинком на основі належної йому частки у праві власності на будинок, зокрема, як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідачі проживали у будинку як члени сім'ї позивача, що не заперечувалось сторонами, а також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6

Відповідачі не проживали у будинку без поважних причин понад один рік, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6

Зазначені свідки показали, що відповідачі проживали у будинку як члени сім'ї позивача до, щонайбільше, 2014 року (залишили будинок «чотири роки тому», згідно їх показань в судовому засіданні). Будинок залишили тому, що невістка - відповідач ОСОБА_5 «хотіла мати свій куточок». Будинок залишили попри те, що дружина позивача (свекруха відповідача ОСОБА_5) пропонувала їм зробити окремий хід в будинок і проживати далі. Залишаючи будинок, відповідачі забрали з собою своє господарство і речі (живність, сільськогосподарський реманент), демонтували постелене ними покриття підлоги - ламінат, вставлені ними двері. Відповідачі перебралися жити у придбану ними у цьому ж селі хату, де провели ремонт, завели господарство, мають худобу, обробляють поле. Після того як вибралися, позивача та його будинок відвідували не часто, а останні півтора роки зовсім не відвідують. Відвідували будинок по-родинному і для надання допомоги батькам, а не з метою там проживати.

Відповідачі не спростували вказаних показань свідків нічим.

Подані відповідачами докази придбання ними будматеріалів датовані 2012 роком, коли вони проживали у будинку як члени сім'ї позивача, тому факт проживання у будинку у періоді починаючи з 2014 року або ж поважності причин не проживання у будинку у цьому ж періоді не доводять.

Відповідачі мали можливість проживати у будинку у періоді починаючи з 2014 року, однак, обрали для себе проживання у іншому місці з власних міркувань. Тому, про ніяку поважність причин не проживання у будинку мова вестися не може.

Збереження у відповідачів інтересу до будинку зумовлене не бажанням проживати у ньому, а бажанням мати у власності частку у праві власності на вказаний будинок.

Судом не встановлене існування домовленості між відповідачами та власником житла щодо іншого, ніж зазначеного у ч.2 ст.405 ЦК України, порядку користування будинком.

Тому кожен з відповідачів втратив право на користування будинком, оскільки не проживав у будинку понад один рік без поважних причин.

Позов обґрунтований і його слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком № АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 60 коп., в рівній частині з кожного.

Повне судове рішення складене 15 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПАНАСЮК С.Л.