ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Харків

Справа № 645/1412/18

Провадження № 22-ц/818/474/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Представник позивача: ОСОБА_2,

Відповідач: Інститут тваринництва Національної академії аграрних наук України,

Представник відповідача: Мухітдінов Рустам Джурайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2018 року, ухвалене суддею Сілантьєвою Е.Є.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Інституту тваринництва НААН України на його користь грошові кошти в розмірі 320546,38 грн.

Позов мотивований тим, що згідно наказу директора Інституту тваринництва НААН України №208/к від 26.11.2012 його прийнято на роботу. Наказом в.о. директора Інституту тваринництва НААНУ №162/к від 15.10.2014 року ОСОБА_1 переведено з посади радника при дирекції Інституту на 0,5 посади головного наукового співробітника лабораторії економіки та організації виробництва продуктів тваринництва за основним місцем роботи. Вказаний наказ було оскаржено позивачем у судовому порядку та після направлення справи ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року в частині позовних вимог про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі на новий розгляд до суду першої інстанції та її перегляді рішенням АСХО від 22 серпня 2017 року в частині позовних вимог про визнання наказу незаконним, поновленні на роботі ухвалено нове рішення. Визнано незаконним наказ в.о. директора Інституту тваринництва НААНУ ОСОБА_5 №162/к від 15.10.2014 року «Про переведення ОСОБА_1. Вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді радника при дирекції ІТ НААНУ з 15.10.2014 року.

Вказує, що за період з 15.10.2014 року по день подання позову позивачу не виплачувалась заробітна плата як раднику при дирекції ІТ НААНУ. За період з 15.10.2014 року по день його звільнення з 0,5 посади головного наукового співробітника лабораторії економіки та організації виробництва продуктів тваринництва за основним місцем роботи йому виплачена заробітна плата в сумі 72 496,84 грн.

Зазначає, що за серпень та вересень 2014 року йому було виплачено заробітну плату за основним місцем роботи в сумі 6463,53 грн., та 1562,40 як внутрішньому суміснику. Тому, виплаті підлягає сума різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 320 546,38 грн.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у його задоволенні та посилаючись на ст..235 КЗпП зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення від 28.08.2017 повинно було одночасно вирішуватись питання про стягнення середнього заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та не більш як за один рік, а не як вимагає позивач за період з жовтня 2014 року по березень 2018 року. Вказана сума за один рік мала б становити, з урахуванням виплаченої позивачу різниці, 47424,41 грн., а не 320546,38 грн.

Позивач також зазначав, що відповідачем належним чином рішення суду апеляційної інстанції від 22.08.2017 виконане не було, відповідного запису в трудову книжку не внесено, за період з 15.10.2014 по 20.03.2016 ОСОБА_1 заробітна плата як раднику при дирекції не виплачувалась.

Відповідач звертав увагу на те, що 9 жовтня 2014 року Президентом НААН України відповідно до повноважень затверджено штатний розпис ІТ НААНУ, в якому посада радника при дирекції відсутня, що виключало можливість поновлення позивача на роботі на вказаній посаді. Вказує, що до заробітку ОСОБА_1 підлягають зарахуванню й інші його заробітки. Також, заявляв клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Інституту тваринництва Національної Академії Аграрних Наук України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 299 411, 14 грн.

Стягнуто з Інституту тваринництва Національної Академії Аграрних Наук України на користь держави судовий збір у розмірі 3136,79 грн.

Встановлено, що рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Інституту тваринництва Національної Академії Аграрних Наук України на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 14267,75.

В іншій частині вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з огляду на факт незаконності звільнення та факт не поновлення позивача у займаній посаді, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та невиконання рішення суду за період з 15 жовтня 2014 року по 15.03.2018 року, тобто за 857 робочих днів. Суд прийняв та вважав вірним наданий представником позивача ОСОБА_2, в межах заявлених позовних вимог, розрахунок невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15 жовтня 2014 року по 15 березня 2018 року, розрахований у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 і становить 299 411,14 грн., який здійснений з урахуванням виплачених та отриманих за новим місцем роботи сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Інститут тваринництва НААН України, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також зазначає, що рішенням апеляційного суду від 22.08.2017 мало бути одночасно з вирішенням питання про поновлення позивача на роботі вирішуватись питання про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню за період до серпня 2017 року, а не жовтень 2018 року.

Також вважає помилковим розрахунок невиплаченої позивачу заробітної плати, оскільки він проводиться з врахуванням виплачених та отриманих за новим місцем роботи сум, тоді як, даний розрахунок здійснений з урахуванням отриманих за новим місцем роботи сум лише за період з січня по грудень 2017 року, відомостей щодо виплати таких сум за період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року надано не було.

Також, відповідач не погоджується з розрахунком судових витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. На підтвердження доводів відзиву посилається на те, що відповідачем не був виплачений середній заробіток позивачу, поновлення на роботі вирішувалося більше року не з вини працівника ОСОБА_1, часом вимушеного прогулу є період з 15.10.2014 по 22.08.2017, тобто час розгляду справи про незаконне звільнення, період з 23.08.2018 по 15.03.2018 є періодом невиконання апеляційного суду від 22.08.2017 року про поновлення на роботі, що підтверджує правильність висновків суду щодо наявність у позивача права на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та невиконання судового рішення за період з 15.10.2014 по 15.03.2018, за 857 робочих днів. Вказує, що законодавством не передбачено підстав для зменшення розміру середнього заробітку. Вважає доводи відповідача щодо порушення його процесуальних прав відносно клопотання про витребування доказів надуманими, оскільки після його обговорення у судовому засіданні воно ним більше не підтримувалось. Також зазначає, що клопотання про розподіл судових витрат було заявлене без порушень процесуальних норм.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що наказом директора Інституту тваринництва НААНУ від 26 листопада 2012 року ОСОБА_1 прийнято на 0,5 посадової одиниці головного наукового співробітника лабораторії штучного осіменіння тварин та біології репродукції тварин за його згодою з 26 листопада 2012 року.

На підставі наказу директора Інституту тваринництва НААНУ №213/к від 30 листопада 2012 року головного наукового співробітника лабораторії штучного осіменіння та біології репродукції тварин ОСОБА_1 переведено на посаду радника при дирекції за 19 розрядом та встановлено йому посадовий оклад згідно штатного розпису з 01 грудня 2012 року.

Відповідно до наказу директора Інституту тваринництва НААНУ №214/к від 30 листопада 2012 року ОСОБА_1 прийнято на 0,5 посадової одиниці головного наукового співробітника лабораторії штучного осіменіння тварин та біології репродукції тварин за внутрішнім сумісництвом, за його згодою з 01 грудня 2012 року.

Згідно із наказом директора Інституту тваринництва НААНУ від 02 січня 2013 року ОСОБА_1, що працював головним науковим співробітником лабораторії штучного осіменіння тварин та біології репродукції тварин на 0,5 посадовій одиниці за внутрішнім сумісництвом, за його згодою переведено на 0,5 посадової одиниці головного наукового співробітника лабораторії економіки та організації виробництва продуктів тваринництва за внутрішнім сумісництвом, без змін умов оплати праці.

Наказом виконуючого обов'язки директора Інституту тваринництва НААНУ від 15 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 переведено з посади радника при дирекції Інституту на 0,5 посади головного наукового співробітника лабораторії економіки та організації виробництва продуктів тваринництва за основним місцем роботи з 15 жовтня 2014 року.

Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2017 року у справі № 645/10986/14-ц апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харків в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі скасувати, ухвалити нове. Визнати незаконним наказ виконуючого обов'язки директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 №162/к від 15 жовтня 2014 року «Про переведення ОСОБА_1.». Поновити ОСОБА_1 на посаді радника при дирекції Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України з 15 жовтня 2014 року. Рішення суду набрало законної сили 22.08.2017 року, в касаційному порядку не оскаржувалось (а.с.10-14).

Як вбачається з копії наказу №162/к від 15.10.2014 року «Про переведення ОСОБА_1.» ОСОБА_1, радника при дирекції, переведено з 15 жовтня 2014 року на 0,5 посади головного наукового співробітника лабораторії економіки та організації виробництва продуктів тваринництва за основним місцем роботи за 20 розрядом єтс та встановлено йому посадовий оклад згідно штатного розпису - 1550 грн., надбавку за вчене звання 32 % від посадового окладу - 496,00 грн., надбавку за наукову ступінь 25% від посадового окладу - 387,00 грн., а всього 2898,00 грн. (а.с.15).

ОСОБА_1 за вих. №15 від 04.12.2017 року звертався до директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України з заявою про поновлення його на посаді радника при дирекції Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України з 15.10.2014 року, відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2017 року (а.с.82).

Згідно відповіді директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 №629-01/а ОСОБА_1 проінформовано, що на сьогоднішній день у штатному розписі Інституту тваринництва НААН України відсутня посада радника при дирекції. Згідно з Положенням про радників у системі НААН введення в штатний розпис посади радника при дирекції потребує рішення Президії Академії НААНу. Тому, Інститут тваринництва НААН на сьогоднішній день не має можливості поновити ОСОБА_1 на посаді радника при дирекції. Що стосується заборгованості Інституту тваринництва НААН України перед ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу в розмірі 277 407,49 грн., то рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2017 року справа №645/10986/14-ц не передбачено ніяких компенсаційних виплат. Тому викладені в заяві вимоги щодо заборгованості ІТ НААН України перед ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу є безпідставними (а.с.83).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст. 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток визначається відповідно до порядку розрахунку заробітної плати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з наступними змінами). Відповідно до зазначеної постанови, а також п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з наступними змінами у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають та зводяться до переоцінки доказів. Відповідач, заперечуючи проти розрахунку заборгованості по заробітній платі, не спростував наданий позивачем розрахунок.

Твердження представника відповідача, що суд не врахував отриману позивачем заробітну плату за новим місцем роботи не має правового значення, оскільки ст.235 КЗпП України не передбачено зменшення середнього заробітку у такому разі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправомірне стягнення середнього заробітку більше ніж за рік, то вони є помилковими і такими, що не відповідають вимогам ст.235 КЗпП України, яка чітко визначає, що якщо справа розглядалась більше року не з вини працівника, то середній заробіток стягується за весь час вимушеного прогулу.

Період вимушеного прогулу судом також визначено правильно, оскільки рішення суду про поновлення на роботі не було виконано до 15 березня 2018 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про розмір стягнутої правничої допомоги.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 18 березня 2019 року