Ухвала

Іменем України

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 324/1168/18

провадження № 61-4016ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат Гришко Роман Володимирович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна.

У процесі розгляду справи ОСОБА_6 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії стосовно спільного сумісного майна, а саме переміщувати та відчужувати майно загальною вартістю 125 130 грн, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, заявник просила призначити зустрічне забезпечення шляхом вчинення інших, визначених судом дій, для усунення потенційних збитків та інших ризиків ОСОБА_4, пов'язаних із забезпеченням позову, а саме заборонити ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії щодо спільного сумісного майна сторін, на яке буде накладено арешт.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року скасовано, заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру, загальною площею 59,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заборонено ОСОБА_4 . переміщувати та відчужувати майно загальною вартістю 125 130 грн, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, а саме: кутовийдиван вартістю 4 650 грн; крісло вартістю 1 000 грн; кондиціонер вартістю 3 900 грн; плазмовий телевізор вартістю 4 730 грн; килими вартістю 6 000 грн; тумба під телевізор вартістю 1 000 грн; люстри вартістю 960 грн, 735 грн, 350 грн, 320 грн та 2 штуки вартістю 300 грн кожна; вмонтована дзеркальна ніша вартістю 1 600 грн; диван-ліжко вартістю 4 900 грн; шафи-купе вартістю 3 800 грн та 4 000 грн; пилосос вартістю 2 400 грн; постільна білизна, рушники, пледи; диван-ліжко в дитячій кімнаті вартістю 2 190 грн; письмовий стіл вартістю 1 000 грн; книжкова полиця вартістю 500 грн; шведська спортивна стінка вартістю 1 500 грн; комп'ютер та монітор вартістю 7 000 грн; тумба для взуття вартістю 1 100 грн; відкрита шафа для одягу вартістю 850 грн; вмонтовані кухонні меблі вартістю 12 500 грн; кухонний стіл вартістю 850 грн; холодильник вартістю 5 800 грн; вмонтована духова шафа вартістю 2 065 грн; газовий котел вартістю 5 550 грн; вмонтована варильна поверхня вартістю 890 грн; мультиварка вартістю 2 300 грн; газовий лічильник вартістю 750 грн; лічильник для води вартістю 250 грн; чотири стільці вартістю 250 грн кожний; скляний та металевий посуд; тюнер вартістю 1 100 грн; вмонтована барна стійка вартістю 2 600 грн; барний стілець вартістю 350 грн; витяжка вартістю 865 грн; сушка для фруктів вартістю 1 200 грн; кальян вартістю 12 000 грн; ванна вартістю 1 005 грн; унітаз вартістю 900 грн; раковина для вмивання вартістю 700 грн; шафа під умивальник вартістю 950 грн; пральна машина вартістю 5 700 грн; праска вартістю 7 950 грн; дошка для праски вартістю 950 грн; бойлер водонагрівальний на 50 літрів вартістю 1 500 грн; кована підставка для квітів вартістю 670 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат Гришко Р. В., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року в частині заборони ОСОБА_4 . переміщувати та відчужувати майно загальною вартістю 125 130 грн, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції у цій частині.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат ГришкоР. В., колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору є поділ спільного сумісного майна подружжя.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_4 як співвласник спірного майна має об'єктивну можливість вчиняти дії, які можуть ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом апеляційної інстанції правильно визначено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження спірного майна. При цьому суди виходили з того, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя та існує реальна загроза того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, застосувавши правильно положення статей 149, 150, 154 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, від імені якого діє адвокат Гришко Роман Володимирович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник