"20" березня 2019 р.
Справа №150/70/19
Провадження по справі №2/150/82/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2098 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Сторони в підготовче засідання не зявилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Чернівецького району Вінницької області позовні вимоги визнаються та не заперечується проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 22.02.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що 14 травня 2018 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №394303, видане 16.05.2018 року виконкомом Лозівськоїи сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 7).

Факт перебування позивача (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_4) із померлим ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №296942, виданого 25.03.1997 року ОСОБА_2 сільською радою Чернівецького району Вінницької області, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано 25.03.1997 року у ОСОБА_2 сільській раді Чернівецького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №4. Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивачу після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с. 36).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку №75, розташованого по вул. Героїв України (колишній Леніна) с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, а також земельної ділянки площею 0,0879 га кадастровий номер :01:001:0189, розташованої по вул. Героїв України (колишній Леніна) с. Моївка Чернівецького району Вінницької області.

Згідно рішення 07 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області вище зазначену земельну ділянку передано у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 12).

Як свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.07.2016 за №НВ-016, земельній ділянці, яка є обєктом спадкування, присвоєно кадастровий номер - :01:001:0189, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 9, 10-11).

Технічну документацію на земельну ділянку було виготовлено, однак, отримати державний акт про право власності на землю ОСОБА_3 не встиг отримати, оскільки, помер.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3Є І. являється позивач ОСОБА_1 (дружина спадкодавця), яка фактично прийняла майно, що стверджується довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 28.11.2018 року за №1815 (а.с. 8).

Однак, ОСОБА_1 не має можливості належним чином оформити спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку, у звязку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, видані на імя спадкодавця ОСОБА_3, зокрема, свідоцтв про право власності на житловий будинок та на земельну ділянку, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області від 22.11.2018, №320-02-31 (а.с.5).

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вище зазначеним листом ВССУ від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13 звернуто увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, а також спадкової справи стосовно майна спадкодавцяОСОБА_3, який помер 14.05.2018 року, у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу ОСОБА_5, про що свідчить копія спадкової справи №195/2018, заведеної 19.09.2018 року до майна померлого 14.05.2018 року ОСОБА_3 (а.с. 32-38).

Із матеріалів, які містяться у спадковій справі №195/2018 до майна померлого 14.05.2018 року ОСОБА_3 вбачається, що вулицю Леніна в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області перейменовано на вулицю Героїв України без зміни номерів житлових будинків, що стверджується довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 27.09.2018 року за №1525 (а.с. 38).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_6 приходить до висновку про задоволення її позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 200, 206 ч.4, 263 - 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно за законом, розташоване по вул. Героїв України (колишній Леніна), 75 в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 14.05.2018 року, у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0879 га, кадастровий номер :01:001:0189.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк