233 № 233/5594/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С. ,
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8300,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,00 % річних. ОСОБА_1 зобов'язалась щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором, а уразі закінчення строку дії картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі. Але у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.04.2018 року виникла вказана заборгованість.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1905451 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та додатковий договір №1 до вказаного договору.
Пунктами 1.1.2, 1.1.3 додаткового договору передбачено, що банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН-конверт до неї, процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,00 % процентів річних, процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 9,0 % процентів річних.
Пунктом 1.1.4 вказаного додаткового договору передбачено, що Банк встановлює клієнту кредит у сумі 8300,00 грн., із строком дії кредиту, що відповідає строку дії банківської платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом (фіксованою) складає 24,00 % річних, сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35,00 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 %.
Пунктом 4.2 додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатися кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та в розмірі, визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий строк кредит подовжується на відповідний строк за нової платіжної картки, при цьому поновлення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається.
Відповідно до п.4.4 додаткового договору клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії банківської платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати.
Проте відповідач ОСОБА_1 не виконала зобовязання щодо повернення кредитних коштів після закінчення строку дії платіжної картки та щодо поетапної сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача.
За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.
Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
- 8241,16 грн. заборгованість за кредитом;
- 6898,90 грн. заборгованість за нарахованими процентами,
- 2708,81 грн. - інфляційне збільшення заборгованості,
- 573,10 грн. - три проценти річних від суми заборгованості.
Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 8241,16 грн. та розрахунок інфляційного збільшення вказаної заборгованості в розмірі 791,15 грн., а також трьох процентів річних від суми вказаної заборгованості в розмірі 217,43 грн.
Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишився не обґрунтованим розрахунок заборгованості за процентами, інфляційного збільшення вказаної заборгованості та трьох процентів річних від суми вказаної заборгованості з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оскільки судом встановлено, що кредитна картка, на підставі якої відповідач користувався кредитним лімітом, мала строк дії до 31 травня 2017 року, що відповідає строку кредитування, іншого строку дії договору та інших умов виконання зобовязань сторони не передбачили, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється, що відповідає висновку, викладеному у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, що виникла з 01 червня 2017 року по 02 квітня 2018 року в розмірі 1631 грн. 08 коп. задоволенню не підлягають.
З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту, на яку нараховувались проценти у вказаний період (5 днів) складала 8241,16 грн.
В звязку з чим отримуємо наступний розрахунок заборгованості за процентами за період з 27.05.2017 року по 31.05.2017 року включно: 8241,16*24,00% / 365*5=27,09 (грн.).
Підсумовуючи наведене, заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 31.05.2017 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5265 грн. 82 коп., яка вираховується шляхом додавання наступних доданків: 5238,73 грн. - заборгованість за процентами станом на 26.05.2017 року та 27,09 грн. - заборгованість за процентами за період з 27.05.2017 року по 31.05.2017 року.
Оскільки судом встановлено необґрунтованість стягнення процентів за період з 01 червня 2017 року по 02 квітня 2018 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення інфляційного збільшення заборгованості та трьох процентів річних від суми вказаної заборгованості.
Оскільки судом встановлено, що за період з 27.05.2017 р. по 31.05.2017 р. розмір заборгованості за процентами складає 27,09 грн., на вказану заборгованість підлягає нарахуванню інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 2,06 грн. (27,09*107,6/100-27,09). А отже стягненню підлягає інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 1866,61 грн. (1917,66-53,11+2,06) та не підлягає стягненню інфляційне збільшення заборгованості у сумі 51,05 грн. (53.11-2.06), яке було нараховане позивачем у звязку з простроченням сплати процентів за кредитом, нарахованих після закінчення строку дії картки за період з 01.06.2017 року по 22.03.2018 року.
З аналогічних підстав не підлягає стягненню три проценти річних від суми заборгованості за процентами, нарахованими всупереч умовам договору та вимог закону після 31.05.2017 року в розмірі 15,89 грн. Оскільки судом встановлено, що за період з 27.05.2017 р. по 31.05.2017 р. розмір заборгованості за процентами складає 27,09 грн., на вказану заборгованість підлягає нарахуванню три проценти річних за період з 26.07.2017 року по 02.04.2018 року, що складає 251 день період, за який позивач просить стягнути три проценти річних від вказаної заборгованості. А отже, отримуємо наступний розрахунок: 27,09*3/100/365*251 = 0,56 грн. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних, нарахованих на заборгованість за процентами за користування кредиту в розмірі 340,34 грн. (339,78+0,56).
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 1631 грн. 08 коп., нарахованих після 31.05.2017 р., інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 51 грн. 05 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості в розмірі 15 грн. 33 коп., що були нараховані на заборгованість за процентами, в стягнені якої відмовлено, а всього в розмірі 1697 грн. 46 коп. слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1599,63 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289, п.п. 15.5, 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором № 1905451 від 08 травня 2014 року, що станом на 02 квітня 2018 року включає заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1631 грн. 08 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 51 грн. 05 коп., три проценти річних від суми заборгованості в розмірі 15 грн. 33 коп., а всього в розмірі 1697 (однієї тисячі шестисот девяноста семи) гривень 46 копійки відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1599 (однієї тисячі пятисот девяноста девяти) гривень 63 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складення повного судового рішення 18 березня 2019 року.
Суддя