Ухвала

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 174/712/17

провадження № 61-2803ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. розглянув касаційну скаргуакціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказів про оголошення догани та про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ № 40 від 31 жовтня 2017 року «Про оголошення догани комірникам (у кар'єрі) ГТВ» в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення її грошових винагород та виплат, зазначених в наказі; № 286 від 06 вересня 2017 року «Про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної комірниками (у кар'єрі) ГТВ» в частині покладення на неї відповідачем обов'язку відшкодувати йому матеріальну шкоду; № 49 від 13 вересня 2017 року «Про оголошення догани комірникам (у кар'єрі) ГТВ» в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення її грошових винагород та виплат, зазначених в наказі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що, вона працює комірником в бюро забезпечення гірничо-транспортного виробництва (ГТВ) підприємства. 31 липня 2017 року, наказом директора філії підприємства № 40, її та комірникам, які працюють разом з нею - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було оголошено догану з підстав того, що ними було порушено вимоги робочої інструкції та пункту 7а договору № 8 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників філії. Цим же наказом було позбавлено преміальної винагороди та інших грошових винагород та виплат, передбачених умовами колективного договору, що діє на підприємстві відповідача. Порушення, за яке її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, на думку відповідача, полягало в тому, що під час проведеної вибіркової інвентаризації ТМЦ по місцю зберігання ГТВ - кар'єр № 7, склад в кар'єрі, було виявлено нестачу кабельної продукції на суму 35 619,80 грн, та надлишки кабелю КГ 4x2.5 б/в на суму 88,00 грн. Наказом директора філії підприємства за № 286 від 06 вересня 2017 року «Про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної комірниками (у кар'єрі) ГТВ», з неї та інших комірників, було стягнуто кошти на відшкодування зазначених вище збитків, які відповідач визначив як нестачу ТМЦ. В свою чергу, наказом директора філії підприємства № 49 від 13 вересня 2017 року «Про оголошення догани комірникам (у кар'єрі) ГТВ», на неї та на усіх інших комірників, фактично за ті ж самі порушення, відповідачем знову було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а також було позбавлено преміальної винагороди та інших грошових виплат. Підставою для притягнення її до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, є договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, який укладався з нею та іншими комірниками та який неодноразово, переукладався з ініціативи відповідача. Позивач вважає, притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності незаконним та безпідставним, так як не була встановлена та доведена особисто її вина.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 40 від 31 жовтня 2017 року «Про оголошення догани комірникам (у кар'єрі) ГТВ», в частині накладення на ОСОБА_1, дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення ОСОБА_1 грошових винагород та виплат, зазначених в наказі. Визнано незаконним та скасовано наказ № 286 від 06 вересня 2017 року «Про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної комірниками (у кар'єрі) ГТВ», в частині покладення на ОСОБА_1, відповідачем ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», обов'язку відшкодувати йому матеріальну шкоду. Визнано незаконним та скасовано наказ № 49 від 13 вересня 2017 року «Про оголошення догани комірникам (у кар'єрі) ГТВ» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення ОСОБА_1 грошових винагород та виплат, зазначених в наказі. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі щодо скасування наказу про оголошення догани та скасування наказу про відшкодування матеріальної шкоди.

Справа № 174/712/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 390, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказів про оголошення догани та про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик