Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4654/18
Провадження №: 2/332/480/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.,
за участю секретаря Чебикіної Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька.
Померлий ОСОБА_4 є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно бюро запису актів громадянського стану м. Запоріжжя виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 30 серпня 1965 серія УІ-УР № 345868, про що 27 липня 1949 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 1418, та був зареєстрований на день смерті за адресою: вул. Початкова,12, м. Запоріжжя, про що свідчить довідка, видана департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.11.2018 року № 01-73/02/3931.
Позивач є спадкоємцем за заповітом, який разом проживав із спадкодавцем у житловому будинку, прийняв спадщину згідно з п.1., п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступив в управління (володіння) майном, прийняв спадщину після померлого 04 червня 1995 року батька ОСОБА_4 та подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини.
Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом та за законом в порядку ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року була заведена спадкова справа № 274/2018 після померлого 04 червня 1995 року ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.12.2018 року за № 54344151.
Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на спадкове майно, яке залишилось після його смерті, позивач прийняв за заповітом, посвідченим Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 09 липня 1991 року за реєстровим № 2-1268.
Крім позивача є інші спадкоємці за заповітом: син ОСОБА_2, 04. 07.1937 року народження, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, який не прийняв спадщину та син ОСОБА_3, 18.11.1946року народження, що зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, бул. Будівельників,15 кв.72. який не прийняв спадщину.
Є спадкоємець, передбачений ст.535 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на день смерті батька був непрацездатною особою за віком та який не прийняв спадщину.
11 липня 1953 року померла ОСОБА_5 Олександрівна- дружина померлого та мати позивача.
За життя, батько позивача ОСОБА_4 склав заповіт. Згідно з яким він все своє майно, яке на день смерті буде йому належати,, в тому числі житловий будинок № 12 по вул.. Початковій в м. Запоріжжі в рівних долях заповідав ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Коли позивачем були зібрані всі необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , йому Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2018 року № 2994/02-31/02-31.
Вищезазначений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок № 12 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі Запорізької області у позивача відсутній.
Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка належала померлому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом пяти робочих днів ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так як у мене відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, а саме: оригінал договору на право забудови, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 22.02.1939 р. за реєстровим № 2388.
У своєму позові позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1, 06 липня 1949року народження, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок № 12 по вул.. Початковій в м. Запоріжжі, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлого 04червня 1995 року батька ОСОБА_4.
У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити і розглянути справу без його участі.
У судове засідання відповідачі не зявилися, але від ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він вказав, що проти позову не заперечує і просить розглянути справу без його участі.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.
Дослідивши докази по справі, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_6 свідоцтво про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя міськвиконкому м. Запоріжжя 08 червня 1995 року серія І-ЖС № 083476, вбачається, що ОСОБА_4 помер 04 червня 1995 року.
ОСОБА_6 свідоцтва про народження ОСОБА_1 вбачається, що померлий ОСОБА_4 є батьком позивача.
ОСОБА_6 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.12.2018 року № 54344151 вбачається, що Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 274/2018 після померлого 04 червня 1995 року ОСОБА_4.
ОСОБА_6 заповіту, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 09 липня 1991 року 1983 року за реєстровим № 2-1268 вбачається, що за життя батько, склав заповіт, за яким він на випадок своєї смерті зробив наступне заповідальне розпорядження: н в рівних частках заповідав ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Коли позивачем були зібрані всі необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , йому Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова від 21.12.2018 року № 2994/02-31/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.
Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, в також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, і який прийняв спадщину у відповідності із законом.
Таким чином, позов ОСОБА_1 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 227, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1261, 1269, 1270. 1272, 1296 ЦК України 2003 р., суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, 06 липня 1949року народження, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок № 12 по вул.. Початковій в м. Запоріжжі, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлого 04червня 1995 року батька ОСОБА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: Л.О.Мєркулова