Справа № 712/4007/18
Провадження № 2/712/119/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Таран А.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ в натурі частини житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про поділ в натурі частини житлового будинку, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1993 року він є власником 1/3 частини будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25, власниками іншої частини будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком, угоди про спосіб виділення його частки із загального майна не досягнуто.

Просить виділити йому, ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 в натурі частину житлового будинку, що знаходяться за адресою: м. Черкаси,вул. Ціолковського, 25.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2018 року замінено відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2.

24 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду уточнену позовну заяву про встановлення порядку користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що за весь час проживання в даному будинку він користувався кімнатою 1-2 площею 11,1 кв.м., а відповідачі 1-3 площею 15,9 кв.м. Такий порядок користування склався за час їхнього проживання в даному будинку, та є найбільш зручним для них стосовно умов розташування. Просить суд встановити порядок користування житловим будинком, який знаходиться в м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25 виділивши йому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату 1-2 площею 11,1 кв.м., а відповідачам ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 кімнату 1-3 площею 15,9 кв.м. Підсобні приміщення коридор 1-1 площею 5 кв.м., кухню 1-5 площею 4,7 кв.м., коридор 1-4 площею 7,8 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 148157643 ОСОБА_1 є власником 19/150 частин будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1993 року. ОСОБА_2 є власником 19/150 частин будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25 відповідно до договору дарування частки у праві власності на приміщення житлового будинку, серія та номер: 876, виданий 30.05.2017 року. ОСОБА_3 є власником 19/150 частин будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25 відповідно до договору купівлі-продажу № 8421 від 24.11.2006 року.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор,тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявні напружені стосунки, які призводять до конфліктів, а тому вони мають бажання встановити порядок користування спірним будинком.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, а також той факт, що між сторонами склався фактичний порядок користування спірним будинковолодінням, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а сам: встановити порядок користування житловим будинком, який знаходиться в м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25, виділивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату 1-2 площею 11,1 кв.м., а відповідачам ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 кімнату 1-3 площею 15,9 кв.м. Підсобні приміщення коридор 1-1 площею 5 кв.м., кухню 1-5 площею 4,7 кв.м., коридор 1-4 площею 7,8 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 78-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 317, 355, 356, 358, 361 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ в натурі частини житлового будинку задоволити.

Встановити порядок користування житловим будинком, який знаходиться в м. Черкаси, вул. Ціолковського, 25, виділивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату 1-2 площею 11,1 кв.м., а відповідачам ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 кімнату 1-3 площею 15,9 кв.м.

Підсобні приміщення коридор 1-1 площею 5 кв.м., кухню 1-5 площею 4,7 кв.м., коридор 1-4 площею 7,8 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: