УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року старший державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на період існування боргу, у праві виїзду за кордон.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №59790247 від 13 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Черкаській області боргу в сумі 73901 гривня 20 копійок.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

14 серпня 2019 року державним виконавцем відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам.

Неодноразово державним виконавцем здійснювався вихід за місцем виконання, а саме: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, про що складений відповідний акт.

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено відповідні запити до ПФУ та ДФС.

Боржнику направлено вимогу про необхідність з`явитися до державного виконавця для вирішення питання щодо подальшої сплати заборгованості, а також попередження про необхідність виконання останнім своїх зобов`язань та про можливість притягнення його до кримінаyьної відповідальності.

Однак, боржник ігнорує вимоги попередження державного виконавця, заходів щодо повного або часткового погашення заборгованості не вживає.

Враховуючи викладене, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Старший державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В. у судове засідання не з`явився; про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, врахувавши думку державного виконавця, викладену в його заяві, суд приходить до наступного висновку.

Так, 02 серпня 2019 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №580/1114/19, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь бюджету податковий борг в сумі 73901 гривня 20 копійок.

14 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59790247.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31 липня 2019 року, винесеної за результатами розгляду цивільної справи № 554/13475/15-ц, зазначив, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Доказів направлення державним виконавцем вищевказаної постанови боржнику та остання її останнім матеріали подання не містять.

Як стверджує державний виконавець у поданні, боржнику направлено вимогу про необхідність з`явитися до державного виконавця для вирішення питання щодо подальшої сплати заборгованості, а також попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість притягнення його кримінальної відповідальності.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження цього факту державним виконавцем не надано та матеріали подання не містять.

Згідно відповідей № від 15 серпня 2019 року, № від 15 серпня 2019 року, № від 28 жовтня 2019 року та № від 28 жовтня 2019 року, наданих Пенсійним фондом України на запити державного виконавця у виконавчому провадженні, боржник ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працює за трудовими та цивільно -правовими договорами, останнє місце роботи не відоме, пенсію не отримує.

Відповідно до відповідей № від 15 серпня 2019 року, № від 16 серпня 2019 року та № від 29 жовтня 2019 року, наданих Державною фіскальною службою України на запити державного виконавця у виконавчому провадженні щодо боржника - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржником, до ДФС України від фінансових установ не надходила.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №177446732 від 14 серпня 2019 року, за ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до акту державного виконавця від 28 серпня 2019 року, складеного старшим державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В. при примусовому виконанні виконавчого документа №580/1114/19 від 02 серпня 2019 року, виданого Черкаським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Черкаській області, останнім встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити перевірку майнового стану боржника не було можливості, оскільки доступ до житла надано не було, залишено виклик державного виконавця.

Разом з тим, акт державного виконавця був складений останнім одноособово, без залучення понятих та відібрання пояснень у сусідів, що свідчить про неповноту виконання вказаною посадовою особою виконавчих дій з метою встановлення вищевказаних фактів, а тому не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, як цього просить у поданні державний виконавець, застосовується судом виключно у випадку ухилення боржником від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, при зверненні державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, обов`язок доведення ухилення боржником від виконання зобов`язання, покладається саме на державного виконавця, і на момент звернення до суду з відповідним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися, бути підтвердженим належними, достатніми доказами з матеріалів виконавчого провадження.

Подання державного виконавця обґрунтоване виключно перебуванням Ковбаси Р. ОСОБА_2 . у статусі боржника, при цьому державний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від сплати боргу, а також про те, що боржнику достовірно відомо про наявність на примусовому виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавчого листа №580/1114/19, виданого Черкаським окружним адміністративним судом.

Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань .

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року також передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Враховуючи викладене, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з врахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі, чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим з самого початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, у тому числі й ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року) ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушенням ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

На підставі викладеного, згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VIIІ, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п.8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, та керуючись ст.ст. 2,7, 260, 261, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шемчук А.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвала не буде скасована.

Суддя О.М. Борєйко