Провадження № 2/638/702/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Мунтяну І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути зі Східного управління капітального будівництва міністерства оборони України грошові кошти в сумі 51704,50 грн та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи на посаді заступника начальника Східного управління капітального будівництва міністерства оборони України, з відома керівника управління витратив кошти у розмірі 51704,50 грн, а саме сплатив їх в інтересах відповідача 11.07.2018 року до Шевченківського відділу ДВС м.Харкова з метою зняття арешту з активів Управління. Вказаний борг відображено в авансовому звіті, 30.09.2018 року позивача звільнено, проте грошові кошти не повернуті.

Відповідач надав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог вказавши про відсутність заборгованості у управління, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, не може бути документом боргового зобов`язання роботодавця перед працівником, наданий звіт не оформлений належним чином.

У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

За положенням ст.509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Так, зобов?язання - вид цивільних правовідносин. Як будь-яке цивільне правовідношення, зобов?язання складається з декількох елементів, основними серед яких є суб?єкт, об?єкт і зміст правовідношення. Суб?єктами зобов?язання завжди є визначені конкретні особи. Зміст зобов?язання утворюють суб?єктивні права і обов?язки його учасників, переважно, майнового характеру.

Позивачем не надано суду жодного доказу про домовленість між сторонами на здійснення платежу у розмірі 51704,50 грн.

Разом з тим, відповідно до приписів ч.ч 1, 2 ст. 1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Суб`єктами вказаного зобов`язання є особа, майновим інтересам якої загрожує небезпека (господар) та особа, яка вчинила дії в інтересах господаря без його доручення (гестор).

Згідно зі ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Ураховуючи наведені норми законодавства, для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов: небезпека має загрожувати саме майновим інтересам господаря; небезпека настання невигідних для господаря майнових наслідків має бути реальною, а не уявною; дії гестора щодо запобіганню, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою, а не у зв`язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також відповідні дії не мають бути пов`язаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обов`язків; дії, вчинені гестором в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи; зобов`язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв`язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах.

При цьому невиконання гестором передбаченого ч. 2 ст. 1158 ЦК України обов`язку при першій негоді повідомити господаря про відповідні дії тягне за собою втрату гестором права на відшкодування зроблених витрат; гестор усвідомлює спрямованість своїх дій щодо запобігання, усунення або зменшення невигідних наслідків майновим інтересам господаря.

Таким чином, питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, і інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівником підприємства для вирішення господарських питань відноситься до цивільно-правових стосунків між суб`єктом господарювання та працівником.

Наданий позивачем звіт не відповідає вимогам формі Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання затвердженого наказом Міністерства фінансів України №841 від 28.09.2015 року. ОСОБА_1 не надав суду підтвердження про вчинення дій, зокрема сплати Шевченківському ВДВС м.Харкова грошових коштів в інтересах Східного управління капітального будівництва міністерства оборони України.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивачем не надано жодного доказу про вчинення дій в інтересах або за дорученням відповідача суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 1158 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (61017, м. Харків, вул. Клочківська, 228) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий