Провадження №2/712/2374/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2018 з нього на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2017 і до зміни матеріального і сімейного стану сторін. Вказав, що на даний час його матеріальний стан змінився, що не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання батька. Зазначив, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі ј частини заробітної плати та інших доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто за рішенням суду йому в першу чергу необхідно сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина. Вказав, що його батько отримує пенсію близько 2000 грн., розмір його пенсії законодавчо визначений, а тому він не потребує додаткового матеріального утримання. Відмітив, що постійно займається пошуками роботи для офіційного працевлаштування, але поки що його пошуки є марними. Крім того, він не займається підприємницькою діяльністю та не перебуває на обліку в центрі зайнятості, та на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі. Просить звільнити його від сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 , які стягнуті за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2018.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 02.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач 07.10.2019 скерував до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити позивачу в позові. Вказав, що є людиною пенсійного віку, йому 63 роки, за станом здоров`я втратив працездатність і не може заробляти собі на життя. Єдиний його дохід - пенсія в розмірі 1564 гривні, розмір якої не забезпечує йому достатній рівень життя та необхідний прожитковий мінімум. Зазначив, що з наявністю хронічних захворювань він потребує постійної медичної допомоги, в середньому на місяць витрати на ліки складають 500 грн. Крім того, він проживає сам, інших дітей не має, а тому комунальні послуги оплачує самостійно. Вважає, що сума в розмірі 1000 грн., яка стягнута рішення суду з позивача на його утримання, є мінімальною, не є тягарем для сина, проте є необхідною для його виживання. Вказав, що позивач вказує на зміну свого сімейного стану - сплату аліментів на сина, однак його батьківство відносно дитини не встановлено, оскільки у свідоцтві про народженні батьком дитини вказано ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 . Також рішення суду про стягнення коштів на утримання батька позивачем виконується не в повному обсязі, на даний час борг складає 4000 грн. Відмітив, що ОСОБА_1 є працездатною особою, собі на життя він заробляє пасажирськими перевезеннями, а саме надає населенню послуги таксі. Він відмовляється зареєструватись як приватний підприємець для приховування своїх доходів та ухилення від сплати податків. Таким чином, позивач не надає суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Крім того зазначив, що всі свої заощадження віддав позивачу, бо сподівався, що син буде допомагати йому і старість він зустріне достойно. Позивач відмовився від спілкування, кошти не повернув.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві. Просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2017 і до зміни у сторін матеріального або сімейного стану.

В судовому засіданні позивач зазначив, що не в змозі сплачувати аліменти на утримання батька, оскільки його сімейний та фінансовий стан змінився.

Так, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.04.2019 та до повноліття дитини.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 22015 року по 1 квартал 2019 року відсутня.

Відповідно до довідки з Черкаського міського центру зайнятості від 22.07.2019 № 03-19/1669, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості станом на 22.07.2019 і допомогу по безробіттю не отримує.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем рішення щодо стягнення аліментів на утримання батька виконується частково.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 03.10.2019 державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 31.10.2019 становить 4000 грн.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).

Так, згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

У частині 1 статті 204 СК України зазначено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.12 ЦПК України.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 13 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши доводи позивача про звільнення від обов`язку утримувати батька, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 204 СК України, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки лише ухилення від батьківських обов`язків є підставою для звільнення дітей від сплати аліментів на утримання батьтків. Позивачем не доведено ухилення його батька від своїх батьківських обов`язків, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено в позові, то витрати по сплаті судового збору йому не компенсуються.

Керуючись ст. ст.2-13, 76-83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 202, 204 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.11.2019.

Головуючий І.О. Мельник