КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/5684/18
Провадження № 2/488/734/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.02.2019 року м. Миколаїв Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток між співвласниками у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовної заявою в Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про визначення частки між ним ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по вул. Ленінградська (перейменована на ОСОБА_4), № 21 в м. Миколаєві, наданій відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2005 року за № 33/25 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд по 1/2 частці за кожним із співвласників.

В обґрунтування заявлених вимог пояснив те, що 03.11.1998 року він ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3, придбали на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» відповідно до Договору № 2874 купівлі-продажу нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вулиці Ленінградській в м. Миколаєві.

В зв'язку з не визначенням часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, у позивача виникають труднощі в належному оформлені документів на будинок, в добровільному порядку відповідач відмовляється їх визначити.

На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову.

Відповідач надала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову.

На підставі ч.ч. 1 та 4 ст. 206 України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в зайві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.11.1998 року він ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3, придбали на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» відповідно до Договору № 2874 купівлі-продажу нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вулиці Ленінградській в м. Миколаєві.

Відповідно до рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.10.2016 року дана біржова угода була визнана дійсною, 02.11.2018 року позивачем та відповідачем було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності по 1/2 частці за кожним.

Відповідно до рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2016 року дана біржова угода була визнана дійсною, 2 листопада 2018 року нами було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності по 1/2 частці за кожним.

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2005 року за № 33/25 позивачу з відповідачем було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. по вулиці Ленінградська, 21 в м. Миколаєві для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, про що отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 744191 від 11.10.2005 року.

На даний час в зв'язку з не визначенням часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, у позивача виникають певні труднощі, в добровільному порядку на момент звернення позивачем до суду, відповідач відмовлявся їх визначити за домовленістю.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки зокрема співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або за законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена, що породжує певні труднощі та залежність від відповідача для позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Якщо застосувати аналогію права то відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до положень Постанови ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі Узагальнення судової практики ВСУ від 01.07.2014 року «Судова практика щодо права власності при розгляді цивільних справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод»- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи факт визнання відповідачем зазначеного позову, що як зясувалося в ході розгляду справи не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток між співвласниками у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку задовольнити.

Визначити частки між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1 000 кв.м. по вул. Ленінградська ( перейменована на ОСОБА_4), № 21 в м. Миколаєві, наданій відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2005 року за № 33/25 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, по 1/2 частці за кожним із співвласників.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрація: 54052, м. Миколаїв, вул. Ленінградська (ОСОБА_4), 21, РНОКПП: НОМЕР_1);

Відповідач ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрація: 54052, м. Миколаїв, проспект Жовтневий (Богоявленський), 325/6, кв. 8, РНОКПП: НОМЕР_2).

Суддя Я. А. Чернявська