ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1466/19 Справа № 215/2829/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 17 червня 2014 року о 15-30 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер» на перехресті вулиць Ухтомського-Арсентьєва в Тернівському районі м.Кривого Рогу, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю «Нісан Кашкай» під його керуванням, який рухався по головній дорозі, після чого скоїв зіткнення, й автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №02/15 від 06 січня 2015 року сума матеріального збитку, завданої позивачу ушкодженням його автомобіля складає 305 134 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 305 134 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. У рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_1 на відшкодування матеріальної шкоди 305 134 грн. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 306 134 грн. Зобов'язано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_1, після відшкодування йому у повному обсязі майнової шкоди в сумі 305 134 грн., передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1 у власність пошкоджений автомобіль NISSAN QASHQAI, тип: легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, білого кольору, поклавши на ОСОБА_2 всі витрати, пов'язані з переоформленням права власності. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року було стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, код ЄДРПОУ 2655795 (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 6001; Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 3061 грн. 34 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 15 червня 2018 року скасувати в частині зобов'язання після відшкодування йому у повному обсязі майнової шкоди в сумі 305 134 грн. передати ОСОБА_2 у власність пошкоджений автомобіль NISSAN QASHQAI, тип: легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, білого кольору, поклавши на ОСОБА_2 всі витрати, пов'язані з переоформленням права власності, та змінити в частині стягнення розміру моральної шкоди, збільшивши з 1 000 грн. до 50 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року, 17 червня 2014 року близько 15-30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_3 на перехресті вулиць Ухтомського-Арсентьєва в Тернівському районі м. Кривого Рогу, виїжджаючи на вулицю Арсентьєва, проявив неуважність, не слідував за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, так як рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги автомобілю «Ніссан Кашкай», д/н НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, після чого скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б), 16.11 ПДР України. Встановлено, що вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується протоколами про правопорушення, огляду місця пригоди, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1, фото таблицею (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 є власником автомобіля NISSAN QASHQAI, тип: легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5,білого кольору (а.с.6).

З полісу №АІ/0642158 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що ОСОБА_3 як власник автомобіля «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахував 11 березня 2014 року у страховій компанії ПрАТ «СК «Україна» свою цивільно-правову відповідальність (а.с.82).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №02/15 від 06 січня 2015 року, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Nissan Qashqai 1.6і», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5, складає 305 134 грн., коефіцієнт зносу - 0, втрата товарної вартості - 0. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 321 309 грн. 73 коп. (а.с.8-59).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на законність та обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, та з урахуванням розумності та справедливості на доведеність моральної шкоди в розмірі 1000 грн., однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Відповідно до ст. ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

З постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року вбачається, 17 червня 2014 року близько 15-30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_3 на перехресті вулиць Ухтомського-Арсентьєва в Тернівському районі м. Кривого Рогу, виїжджаючи на вулицю Арсентьєва, проявив неуважність, не слідував за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, так як рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги автомобілю «Ніссан Кашкай», д/н НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, після чого скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б), 16.11 ПДР України. Встановлено, що вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується протоколами про правопорушення, огляду місця пригоди, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1, фото таблицею (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 є власником автомобіля NISSAN QASHQAI, тип: легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5,білого кольору (а.с.6).

З полісу №АІ/0642158 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що ОСОБА_3 як власник автомобіля «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахував 11 березня 2014 року у страховій компанії ПрАТ «СК «Україна» свою цивільно-правову відповідальність (а.с.82).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №02/15 від 06 січня 2015 року, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Nissan Qashqai 1.6і», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5, складає 305 134 грн., коефіцієнт зносу - 0, втрата товарної вартості - 0. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 321 309 грн. 73 коп. (а.с.8-59).

З полісу №АІ/0642158 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_3 як власник автомобіля «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахував 11 березня 2014 року у страховій компанії ПрАТ «СК «Україна» свою цивільно-правову відповідальність, страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. (а.с.82).

Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 17 червня 2014 року.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок міститься в Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року справа №755/18006/15-ц.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 305 134 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди (а.с.1-3).

Слід зазначити, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СК «Україна» із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування.

Доказів на підтвердження відмови страховою компанією у задоволенні заяви позивача або ж відповідача про виплату страхового відшкодування суду не надано.

ПрАТ «СК «Україна» до участі у даній справі взагалі не залучено, чим порушено судом норми процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та скасувати додаткове рішення суду від 18 вересня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2018 року та додаткове рішення Тернівського міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді