КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/14973/17
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2067/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

19 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Дуці В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», третя особа: ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою та позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», третя особа: ОСОБА_5 про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 30 жовтня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 48/П/50/2006-840, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 95 000 доларів США, відсотки за кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 8,5 % річних.

У забезпечення виконання умов кредитного договору, 30 жовтня 2006 року між ОСОБА_5 та Банком укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 відповідає за виконання зобов'язань у повному обсязі всім належним їй майном та грошовими коштами.

17 вересня 2008 року внесені зміни до статуту ВАТ «КБ «Надра», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало ПАТ «КБ «Надра».

Зазначив, що Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 5 серпня 2015 року за ОСОБА_4 наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 352408,81 доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 88 274, 57 доларів США, несплачені відсотки - 34555,19 доларів США, несплачена комісія - 20634,20 доларів США, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 208944,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 5 серпня 2015 року становить 7 652 252,16 грн., в тому числі: непогашений кредит 1916805, 84 грн., несплачені відсотки - 750335,93 грн.; несплачена комісія - 448053,83 грн., пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 4537056,56 грн.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором № 48/П/50/2006-840 від 30 жовтня 2006 року в сумі 122829, 76 доларів США та 4985110,39 грн.

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про визнання договору поруки припиненим, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання його зобов'язань згідно з договором поруки від 30 жовтня 2006 року, що є обов'язковою передумовою виконання зобов'язань поручителем ОСОБА_5, а також не надано доказів отримання ОСОБА_5 від Банку вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, після отримання якої виникає зобов'язання поручителя виконати боргові зобов'язання кредитора. У зв'язку з невиконанням боржником своїх обов'язків, Банк мав право протягом шести місяців пред'явити поручителю вимогу про погашення заборгованості. Але банк не направив жодної вимоги, тому порука є припиненою.

У зв'язку із викладеним, просила визнати зобов'язання за договором поруки між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 від 30 жовтня 2006 року припиненими.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що під час укладення кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» приховало від ОСОБА_4 повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказало в даному договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввело позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту. Тому банком грубо порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати порушеним право ОСОБА_4 як споживача фінансових послуг та визнати недійсним кредитний договір № 48/П/502006-840 від 30 жовтня 2006 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» заборгованість за договором у сумі 88 274,57 доларів США, що станом на 5 серпня 2015 року становить 1 916 805,84 грн., несплачену комісію в розмірі 10 813,60 доларів США, що станом на 5 серпня 2015 року становить 234 763,25 грн., пеню у розмірі 5000 грн.

В решті вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано поруку за договором поруки, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5 30 жовтня 2006 року припиненою.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» задовольнити в повному обсязі, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Враховуючи, що рішення суду в частині вимог ОСОБА_4 не оскаржується, колегія суддів не переглядає рішення суду в частині зустрічного позову ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2006 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №48/П/50/2006-840, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 95 000 доларів США, відсотки за кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 8,5 % річних, строком до 29 жовтня 2026 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом умови договору в частині видачі коштів виконав, що підтверджується заявою на видачу коштів на суму 95 000 доларів США від 30 жовтня 2006 року.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за договором № 48/П/50/2006-840, відповідач умови договору належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 5 серпня 2015 року за ОСОБА_4 наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 352408, 81 доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 88 274, 57 доларів США, несплачені відсотки - 34555, 19 доларів США, несплачена комісія - 20 634, 20 доларів США, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 208944, 85 доларів США; що за курсом НБУ станом на 5 серпня 2018 року становить 7 652 252,16 грн., в тому числі: непогашений кредит - 1916805,84 грн., несплачені відсотки - 750 335,93 грн., несплачена комісія - 4 48053, 83 грн., пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 4 537056,56 грн.

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, відповідно до положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 2.1. договору поруки від 30.10.2006 року передбачено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

За п. 2.2. договору поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому Договору, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора про невиконання Позичальником Зобов'язань і необхідності їх виконання Поручителем.

У відповідності із п. 2.4. договору поруки, повідомлення, що направляється Кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у Договорі) чи надано особисто Поручителю.

Згідно ч. 2 ст. 54 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала, у зв'язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором.

При цьому, відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом, суд виходив з того, що відповідно до аудиторського звіту правильності нарахування процентів та пені по кредитному договору № 48/П/50/2006-840 від 30 жовтня 2006 року, при розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, Банком допущена помилка, яка призвела до завищення суми нарахованих процентів.

При стягненні комісії, суд застосував положення ст. 257 ЦК України, стягнувши комісію у межах трирічного строку до дня звернення до суду, зменшуючи суму пені, суд першої інстанції виходив з положень ст. 551 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів направлення вимоги про дострокове погашення боргу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитись не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитним договором була передбачена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 8,5%.

З розрахунків, наданих позивачем як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, вбачається, що ОСОБА_4 останній мінімальний щомісячний платіж, передбачений умовами договору, сплачено 25 березня 2013 року.

З даного розрахунку вбачається, що останнє нарахування коштів на погашення тілу кредиту проведено 7 травня 2010 року, на погашення відсотків - 19 липня 2012 року, решта сум, які надходили від відповідача ОСОБА_4 розподілялися на погашення комісії та пені.

Враховуючи, що кредит наданий до 26 жовтня 2026 року, останній платіж сплачено ОСОБА_4 25 березня 2013 року, а з позовом Банк звернувся 2 вересня 2015 року, колегія суддів вважає, що трирічний строк позовної давності щодо чергових платежів позивачем не пропущено.

З позовних вимог та уточненого розрахунку заборгованості, наданого в суді апеляційної інстанції, вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_4 умов кредитного договору, станом на 5 серпня 2015 року виникла кредитна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 88274,57 долара США, по відсоткам - 22870,72 доларів США.

Також з даного розрахунку вбачається, що позивачем нарахована пеня за період з 3 вересня 2014 року по 3 вересня 2015 року в розмірі 215953,37 доларів США.

За змістом статей 550, 551 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір неустойки більш ніж у двічі перевищує суму заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом, суду не надано підтверджень про настання негативних наслідків внаслідок прострочення виконання зобов'язання відповідачем, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму пені, нараховану за вказане порушення умов кредитного договору до 10000 доларів США.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Банку про стягнення комісії, оскільки відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Банк, встановивши у кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, а компенсація сукупних послуг банку за рахунок позичальника є незаконним.

Колегія суддів не може погодитись і з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про припинення поруки з огляду на наступне.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення Банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов'язанням.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі N 408/8040/12-ц.

Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини 1, 2 с. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов'язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов'язання.

З урахуванням того, що строк дії кредитного договору сторонами визначено до 26 жовтня 2026 року, з вимогами про дострокове погашення заборгованості до боржника та поручителя позивач не звертався, а з позовною заявою звернувся лише 2 вересня 2015 року, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 як поручитель має відповідати за зобов'язаннями, які виникли з 2 березня 2015 року.

Виходячи з розрахунку заборгованості, з відповідачів в солідарному порядку підлягають стягненню: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 88274,57 доларів США, заборгованість по відсоткам - 3206, 91 доларів США, заборгованість по пені - 5000 доларів США.

З ОСОБА_4 підлягають стягненню заборгованість за договором по відсоткам в розмірі 19663,81 долар США, пеня у розмірі 5000 доларів США.

Як вбачається з кредитного договору №48/П/50/2006-840 від 30 жовтня 2006, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, валютою кредитування сторони визначили долари США.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов'язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 4 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь банку в валюті кредитування - доларах США.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував встановлені обставини у справи, не надав їм належну оцінку, що призвело до помилкових висновків в частині задоволених позовів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення в оскаржуваній частині.Позовна заява Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою задоволенню не підлягає.

З ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає стягненню у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором: по тілу кредиту - 88 274,57 доларів США, по відсоткам - 3206, 91 доларів США, пеня у розмірі 5000 доларів США.

З ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню заборгованість за договором по відсоткам - 19663,81 долар США, пеня у розмірі 5000 доларів США.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року в частині задоволених вимог скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» заборгованість за договором: по тілу кредиту - 88 274,57 доларів США, по відсоткам - 3206, 91 доларів США, пеню у розмірі 5000 доларів США.

Стягнути ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства КомерційнийБанк «Надра» заборгованість за договором: по відсоткам - 19663,81 доларів США, пеню у розмірі 5000 доларів США.

В решті вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 залишити без задоволення.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Головуючий

Судді