Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 425/1380/19
Провадження № 22-ц/810/807/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Яресько А. В.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Романовського Є.О. 22.08.2019 року в м.Рубіжне

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 04.02.2017 року по 27.12.2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , від якого сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні позивача. У теперішній час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народження дитини у розмірі 860 грн. Відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) починаючи з 27 березня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 706,93 грн.

Рішення допущено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач в силу вимог ст. 84 СК України вправі вимагати допомоги на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може надати їй таку допомогу, оскільки є працездатним та отримує дохід.

Непогоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині присудження коштів (аліментів) на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ј частки від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 27.03.2019 року і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирчіного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник вважає, що відповідач має можливість і повинен сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дочкою трьох років у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісяця.

Відповідач ОСОБА_3 скористався своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що з апеляційною скаргою не згоден та вважає, що судом першої інстанції повністю, всебічно та об`єктивно досліджені матеріали справи та винесено законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням доходів відповідача та його витрат, в тому числі по сплаті аліментів на утримання спільної дочки відповідача та позивача, на утримання якої відповідач постійно надавав позивачу матеріальну допомогу (докази наявні в матеріалах справи), а також допомагав необхідними речами та продуктами харчування, при цьому позивач особисто надавала відповідачу власноруч написані розписки з цього приводу, що також наявні в матеріалах справи Позивач отримує або має право отримувати від Держави, допомогу при народженні дитини, декретні виплати, компенсацію за няню, а також допомогу від відповідача, як батька дитини. Відповідач сплачує на користь позивача та доньки приблизно 8000 грн.

Сторони та їх представники, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останніх не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Апеляційний суд, розглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне перевірити правильність рішення не в повному обсязі, а тільки в оскарженій ОСОБА_1 частині.

Про необхідність вчинення апеляційним судом таких дій свідчить також роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», зроблені в п.15 постанови про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду в оскаржуваній частині щодо визначення розміру аліментів, стягнутих судом першої інстанції на утримання позивача, Луганський апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 22.03.2017 року № 4436- та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб станом на 04.02.2019 року, виданою центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.02.2019 року.

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту громадянина України та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.10.2018 року № 4480.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.08.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 623 та довідкою від 03.10.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02.11.2017 року за № 790 о/с лейтенанту поліції ОСОБА_1 , інспектору з ювенальної превенції сектору превенції Рубіжанського відділу поліції, в період з 30.10.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Позивач здійснює догляд за дитиною до 3 років, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.12.2018 року, яке набрало законної сили 29.01.2019 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до довідки про доходи, виданої 12.02.2019 року Головним управління Національної поліції в Луганській області за № 239/111/22-2019, дохід ОСОБА_1 в період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно склав 80 730, 31 грн.

Відповідач ОСОБА_3 орендує у ОСОБА_7 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , щомісячна плата за оренду якої становить 4 000, 00 грн + комунальні послуги, що підтверджується договором оренди квартири від 30.08.2018 року.

ОСОБА_3 придбав у кредит мобільний телефон марки «Samsung A50» вартістю 12075,00 грн., що підтверджується заявою позичальника ANWOF297, паспортом банківського продукту «Розстрочка» про умови кредитування АТ «А-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту від 17.05.2019 року та графіком погашення кредиту від 17.05.2019 року.

Полковника поліції ОСОБА_3 на підставі п .2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 31.12.2018 року, що підтверджується витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.12.2018 року № 706 о/с.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціального експертною комісією Серія 12 ААА № 781892 від 12.02.2019 року, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12 ААА № 005671 від 12.02.2019 року, листку непрацездатності Серія АДР № 124625 та свідоцтву про хворобу № 316, ОСОБА_3 втратив професійну працездатність на 40 % та є інвалідом ІІІ групи з 25.01.2019 року по 01.02.2020 року включно.

Згідно з довідкою про доходи, виданої Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка 19.06.2019 року за № 43, дохід ОСОБА_3 в період з 09.01.2019 року по 31.05.2019 року становить 48 546,77 грн. (а.с.91).

Сума пенсії ОСОБА_3 в період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 рік склала 46 486,08 грн., що підтверджується довідкою, наданою 18.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області за № 311.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.06.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, отримує заробітну плату та пенсію, а як наслідок здатний підтримати свою дружину, однак також суд першої інстанції прийняв до уваги те, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою, орендує квартиру, є інвалідом ІІІ групи, та на підставі зазначеного дійшов висновку про присудження коштів (аліментів) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частина з усіх заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача ОСОБА_3 щодо необхідності надання батькам-пенсіонерам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної допомоги, з тих підстав, що відповідачем не доведено, що зазначені особи є його батьками.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі в оскаржуваній частині та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання також має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Згідно п.п. 1-5 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Як вбачається з доводів позовної заяви ОСОБА_1 , остання зазначає, що відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.

Колегія суддів вважає, що відповідачем ОСОБА_3 спростовані доводи позивача про те, що відповідач не надавав матеріальну допомогу позивачу під час знаходження ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною.

Як убачається з матеріалів справи, окрім допомоги в грошовому вираженні, відповідач надавав і допомогу продуктами харчування, що підтверджується фіскальними чеками та розписками позивача, а.а.с. 62-76.

Крім того позивачем не спростовані доводи відповідача про те, що отриманий в кредит мобільний телефон, вартість якого відповідач сплачує кредитній установі, було придбано ним саме для позивача.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 відповідає обставинам справи та матеріальному стану відповідача, який, як вірно встановлено судом першої інстанції, має статус внутрішньо переміщеною особою, свого житла на підконтрольній території України не має і вимушено орендує квартиру зі сплатою як орендної плати так і комунальних послуг, а.а.с. 78-83, є інвалідом ІІІ групи, з втратою 40% професійної працездатності, що потребує додаткових коштів на підтримання здоров`я, лікування та реабілітацію , а.а.с. 55-61, має зобов`язання перед банківською установою щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, а також сплачує на користь позивача аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) на утримання їх спільної дочки ОСОБА_5 , а тому доводи скаржника ОСОБА_1 про необхідність збільшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів з 1/6 частини до ј частини заробітку (доходу) відповідача, є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що позивач не довела необхідність стягнення з відповідача саме такого розміру аліментів, з належним обґрунтуванням можливості відповідача надавати допомогу саме у такому розмірі виходячи з матеріального стану останнього.

Не встановлено наявності такої можливості і судом першої інстанції.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про наявність можливості у позивача працевлаштуватися та отримувати заробітну плату не заслуговують на увагу, оскільки, як було зазначено вище, право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи працює вона та яке має матеріальне становище (ч. 4 ст. 84 СК України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником ОСОБА_1 , за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для висновку щодо невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи в частині визначення розміру присуджених аліментів, що призвело до ухвалення в цій частині необґрунтованого і незаконного рішення, що є підставою для зміни рішення в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для зміни рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі та ухвалення в оскаржуваній частині нового судового рішення, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.11.2019 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді О. Ю. Карташов

А. В. Яресько