Провадження 2о/712/6/19
Справа № 712/9329/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1), зацікавлена особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора (адреса: м. Черкаси, вул. Прикордонника Лазаренка 36) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, посилаючись на те, що вона являється цивільною дружиною померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З ОСОБА_3 вони познайомилися ще в молоді роки та підтримували дружні стосунки, оскільки він дружив з її братом ОСОБА_4. В середині 2007 року вона разом зі своїм сином ОСОБА_5 переїхала до міста Черкаси, та почала проживати у квартирі свого брата за адресою: АДРЕСА_2, оскільки коштів на придбання власного житла не було, а брат запропонував сплачувати лише комунальні послуги за житло, так він зі своєю сім'єю проживав в приватному будинку. В подальшому між нею та ОСОБА_3 зав'язалися романтичні стосунки. В середині 2010 року вони вирішили проживати разом. Але, оскільки ОСОБА_3 проживав разом зі своєю матір'ю, з якою не могли ужитися, вирішили жити за адресою проживання заявниці: АДРЕСА_3. З цього часу вони почали вести спільне господарство, займатися разом побутом, вели сімейний бюджет та разом виховували її сина від першого шлюбу, проживали разом як повноцінна сім'я, піклувалися один про одного, мали спільних друзів, разом ходили в гості та запрошували гостей.

У зв'язку з скрутним матеріальним становищем вони разом вирішили про те, що заявниця поїде за межі України - до Москви, на заробітки, а ОСОБА_3 залишиться в м. Черкаси, оскільки його мати у зв'язку з похилим віком, потребувала сторонньої допомоги. Коли вона була у черговій поїздці в Москві, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер. Однак приїхати на його похорони вона не змогла, оскілки її не відпускали роботодавці. Похованням ОСОБА_3 займався її син та брат. Після смерті ОСОБА_3, вона довго перебувала в тяжкому моральному стані, тому не зверталася ні до нотаріальної контори, ні до суду.

За життя у власності ОСОБА_3 перебувала квартира АДРЕСА_3 та рахунок в ПриватБанку, куди вони разом перераховували їхні спільні кошти. Інших родичів у нього не має, ніхто із заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не звертався.

Таким чином, оскільки шлюб з ОСОБА_3 не був зареєстрований, факт проживання однією сім'єю повинен бути підтверджений рішенням суду, в зв'язку з чим звернулася з даною заявою до суду.

Заявниця та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник зацікавленої особи до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Актовим записом про смерть № 1534 від 10 червня 2016 року.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3, яка належала останньому на підставі Свідоцтва про право власності від 22 березня 2005 року виданого Органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2014 року та грошових вкладів в АТ «ПриватБанк». За життя померлий заповіту не залишив.

З листа Другої Черкаської державної нотаріальної контори від 15 вересня 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, заповіти відносно померлого відсутні.

Заявниця вказує, що після смерті ОСОБА_3 тривалий час перебувала в тяжкому моральному стані, а тому не зверталася з заявами до нотаріальної контори чи суду.Підтвердження даного факту є необхідним заявниці для здійснення її права на прийняття спадщини.

Судом встановлено, що з ОСОБА_3 заявниця проживала однією сім'єю з початку 2010 року за адресою: АДРЕСА_2.

З показів свідків встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 2010 року проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та виконували один перед одним права та обов'язки подружжя більше п'яти років. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, між ними були доброзичливі стосунки.

Крім того, заявницею надано достатньо письмових доказів спільного побуту з померлим.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справі про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Пунктом 5 частини 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки безшлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12-13, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зі спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_2.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2019 року.