Справа № 506/458/15-ц
Провадження № 2/517/12/2019
14 березня 2019 року смт. Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тростенюка В.А.,
при секретареві Грабовій І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, а в подальшому уточнив свої позовні вимоги в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 110 755 грн., моральну шкоду в сумі 200 000 грн., а також судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 5 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно якого 24 травня 2014 року матері позивача ОСОБА_3 завдано чисельних тілесних ушкоджень та в подальшому її направлено до Красноокнянської центральної районної лікарні Одеської області де вона проходила лікування з 24 травня 2014 року по 06 червня 2014 року.
Пізніше позивач перевіз матір до медичної клініки «Генезис» м. Сімферополь, де їй було зроблено дві хірургічні операції. В подальшому матір позивача продовжувала лікуватись в травматологічному відділенні міської лікарні м. Керчі та міської лікарні № 6 м. Сімферополя. 16 вересня 2014 року стан здоров`я матері позивача погіршився та ІНФОРМАЦІЯ_1 остання померла.
В зв`язку з даними обставинами позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки відповідач своїми протиправними діями заподіяв позивачу матеріальну шкоду, яка виразилась у транспортуванні хворої, станціонарному лікуванні, витратами на ліки, транспортуванні тіла померлої та іншев сумі 110 755 грн., моральну шкоду в сумі 200 000 грн., а також судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 5 000 грн.
У судове засідання представник позивач не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що вбачається з оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 30 січня 2019 року, 14 лютого 2019 року та 28 лютого 2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 11 листопада 2018 року, ОСОБА_2 , зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл. 7 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, 24 травня 2014 року гр. ОСОБА_2 керуючи мотоциклом Ява 350 д/н НОМЕР_1 , у якого був непрацюючий тормозний механізм переднього колеса, рухаючись без перешкод видимості в обох напрямках по правій частині однієї із вулиць с. Гавіноси Красноокнянського району Одеської області, завчасно не вибрав таку швидкість руху, щоб зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги та не вжив заходів для зменшення швидкості, при цьому втратив контроль над керованим мотоциклом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , що йшла в зустрічному напрямку по правому краю проїжджої частини. Внаслідок наїзду матері позивача ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового відкритого перелому великої та малої гомілкових кісток в верхній третині лівої гомілки зі зміщенням, рваної рани в верхній третині лівої гомілки по передній внутрішній поверхні; крововилив в лівий колінний суглоб; садна лівої гомілки, ділянки лівої молочної залози, синець лівого променевозап`ясного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Позивач у позовній заяві зазначає, що його матір ОСОБА_3 було направлено на лікування до Красноокнянської центральної районної лікарні Одеської області, де вона проходила лікування з 24 травня 2014 року по 06 червня 2014 року.
Для продовження більш ефективного стаціонарного лікування, позивач перевіз матір до медичної клініки «Генезис» м. Сімферополь, де її зроблено дві хірургічні операції у період з 06 червня 2014 року по 17 червня 2014 року, а з 17 червня 2014 року лікування матері позивача продовжилось у травматологічному відділенні міської лікарні м. Керчі, де за показниками знову проведено хірургічну операцію.
11 вересня 2014 року ОСОБА_3 було направлено для продовження стаціонарного лікування до відділення кістно-гнійної інфекції міської лікарні № 6 м. Сімферополя, на що було витрачено кошти на закупівлю ліків, що підтверджується закупочним актом від 22 червня 2014 року на суму 1200 тис. руб. та 28 червня 2014 року на суму 1150 тис. руб.
Згідно довідки медичної клініки «Генезис» м. Сімферополь, АРК № 344 від 28 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 було сплачено медичні послуги за лікування в ООО «Клінічна лікарня» ОСОБА_3 на загальну суму 80 731 руб., згідно рахунків НОМЕР_4 від 06.06.2014 року на суму 52 780 руб.; НОМЕР_5 від 17.06.2014 року на суму 27 951 руб.
16 вересня 2014 року стан здоров`я ОСОБА_3 став значно погіршуватися, а ІНФОРМАЦІЯ_1 остання померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 2014 року Керченським міським відділом записі актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис про смерть № 324.
Згідно рахунків-фактур № СФ-00000032 від 07 липня 2014 року транспортування хворої за маршрутом: Керчь-Одеса-Крані Окни-Одеса-Сімферополь-Керчь становить у сумі 51 000 руб., № СФ-00000034 від 18 липня 2014 року транспортування хворої за маршрутом: Керчь-Сімферополь-Керчь становить у сумі 6000 руб., № СФ-00000061 від 12 вересня 2014 року транспортування хворої за маршрутом: Керчь-Сімферополь-Керчь становить у сумі 4 000 руб., № СФ-00000074 від 05 жовтня 2014 року транспортування тіла померлої за маршрутом: Керчь-Одеса-Гаваноси-Одеса-Керчь становить у сумі 63 000 руб.
Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 110 755 грн., моральну шкоду в сумі 200 000 грн., а також судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 5 000 грн.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.
Так, позивач зазначає, що йому нанесено матеріальну шкоду в розмірі 211 509 тис. руб., що складається з наступного:
-6 000 руб. - транспортування хворої;
-4 000 руб. - транспортування хворої;
-51 000 руб. - транспортування хворої;
-63 000 руб. - транспортування тіла;
-52 780 руб. - стаціонарне лікування, медичні обстеження, вартість ліків;
-27 951 руб. - стаціонарне лікування, медичні обстеження, вартість ліків;
-4 428 руб. - вартість ліків;
-1 150 руб. - ходунки;
-1 200 руб. - костилі.
Відповідно до листа роздрукованого з офіційного сайту НБУ, курс гривні до рубля станом на 11 лютого 2019 року становить за 10 руб. - 4.0719.
Сума матеріальної шкоди в гривневому еквіваленті станом на 01.10.2014 року складає 211 509 руб.:0,33 =64 094 грн.
Для підрахування шкоди позивач врахував індекс інфляції 2014 -2019 роках.
Станом на 31.01.2015 року за підрахунком індексу інфляції - 64 094 грн. х 7.3 : 100 = 4 679 грн.; На 31.01.2016 року - 64 094 грн. х 43.3 : 100 = 27 753 грн.; На 31.01.2017 року 64 094 грн. х 12.4 : 100 = 7 948 грн.; На 31.12.2018 року - 64 094 грн. х 9.8 : 100 = 6 281 грн., тобто 64 094 + 46 661 = 110 755 грн.
З роздрукованого листа індекс інфляції з вільної таблиці індексів споживчих цін з 2000 по 2018 роки вбачається, за 2015 рік складає 143,3, за 2016 рік складає 112,4, за 2017 рік складає 113,7, за 2018 рік складає 109,8.
Разом з тим, позивачем не вірно було вирахувано за індексом інфляції станом на 31.01.2015 року - 64 094 грн. х 7.3 : 100 = 4 679 грн.; На 31.01.2016 року - 64 094 грн. х 43.3 : 100 = 27 753 грн.; На 31.01.2017 року 64 094 грн. х 12.4 : 100 = 7 948 грн., оскільки індекс інфляції не співпадає з таблицею індексів споживчих цін за 2015, 2016 та 2017 роки, тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань; з того, що ці страждання у позивача довічні.
Суд зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, тому вважає заявлену до стягнення суму 200 000 грн. завищеною та не доведеною.
Отже, оскільки у позивача виникла необхідність у захисті права шляхом звернення з позовом до суду, застосовуючи принцип розумності і справедливості, з урахуванням неможливості безпомилкового, математично виваженого підрахунку розміру компенсації моральної шкоди, суд вважає, що 10 000 грн., буде тією мірою матеріальною компенсацією в даному випадку, яка підлягає задоволенню, також до стягнення підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 5 000 грн.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, однак при цьому, в силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду, в сумі 70 375 (сімдесят тисяч триста сімдесят п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду, в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2019 року.

Суддя: