Справа № 594/323/19
Провадження №2/594/234/2019
У Х В А Л А

22 березня 2019 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1В звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2П, в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали в м.Тернопіль. Однак 10.12.2017 вона переїхала проживати до своїх батьків у м.Борщів. Причиною переїзду стало те, що вона пішла у відпустку у звязку з вагітністю та відповідно перестала отримувати заробітну плату. Водночас відповідач взагалі не утримував сімю, що стало причиною конфліктів та припинення сімейних відносин. Їхні шлюбні відносини фактично припинені, з грудня 2017 року вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство.

Позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України та підлягає залишенню без руху.

Так відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, не сплатила судовий збір, та заявила клопотання про звільнення від такого, або його відстрочення, мотивуючи це тим, що станом на сьогоднішній день не має змоги сплатити судовий збір, оскільки не отримує будь який доходів, ніде не працює бо здійснює догляд за малолітнім сином ОСОБА_3 Отримує щомісячну допомогу при народженні дитини, розмір якої складає 860.00 грн. Крім того не має у власності будь-якого нерухомого майна та не є власником жодного транспортного засобу. З відповідача рішенням Борщівського районного суду від 21.05.2018 року стягнуто аліменти на утримання їхнього сина, проте відповідач взагалі не сплачує аліменти. Вона з сином проживає та зареєстрована в будинку, який належить її батькам.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно до ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в якому ставка для сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичних осіб становить

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осі.

Частиною 1, 3 ст. 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. На тій же підставі суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Отже, Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В клопотанні про звільнення від сплати судового збору позивач вказала, що вона не має іншого доходу, крім щомісячної допомоги при народження дитини, розмір якої складає 860.00 грн., що є власністю дитини, а тому не має змоги сплатити судовий збір при зверненні з позовною заявою до суду.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 додано довідку про отримання щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини з серпня 2018 року по січень 2019 року, однак вказана довідка не є такою, що підтверджує обєктивно її майновий стан та не доказує, що її майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. За таких обставин, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача, а тому не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки звільнення від сплати судового збору допускається лише у виключних випадках. При цьому, суд бере до уваги, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача не можуть бути підставою для звільнення її від сплати судового збору, або його відстрочення, оскільки судовий збір, його обєкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Таким чином, оскільки відсутні встановлені законом підстави для звільнення позивача від сплати судового збору чи його відстрочення, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд, встановивши, що зазначену позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача надає йому строк для усунення недоліків.

При таких обставинах позовна заява повинна бути залишена без руху, а позивачам наданий термін для усунення недоліків та сплати судового збору в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.136,175,177 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Розяснити позивачам, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чир П.В.