Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/7750/18

пр. № 2/336/1077/19

м. Запоріжжя 26 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Когут С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник - ОСОБА_2 ), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (представник - ОСОБА_5 ), треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, Шевченківський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання батьківства, виключення з актового запису відомостей про батька дитини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд визнати батьківство ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключити з актового запису про народження названої дитини відомості про ОСОБА_7 як батька останньої; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Мотивувала позов тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з початку 2005 року до літа 2006 року проживали у фактичних шлюбних відносинах. В подальшому вони розійшлись, та позивачка 20.04.2007 року уклала шлюб із ОСОБА_8 , який помер менше ніж через три місяці після укладення шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_3 , батьком якого був записаний ОСОБА_8 у порядку ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України.

Після смерті ОСОБА_8 позивачка, розуміючи, що біологічним батьком її дитини є ОСОБА_6 , поновила сімейні відносини із ОСОБА_6 , та вони проживали фактично однією сім`єю й спільно виховували ОСОБА_3 , аж до смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки шлюб позивачка та ОСОБА_6 не зареєстрували, а за життя він не подав заяву про визнання його батьком, а тому відсутнє документальне підтвердження факту родинних зв`язків ОСОБА_6 із ОСОБА_3 , вона була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом для захисту майнових прав свого сина щодо спадщини.

ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, зазначивши, що позивачка із часу укладення шлюбу з ОСОБА_8 проживала у місті Києві, де була зареєстрована у квартирі свого чоловіка, у той час коли його батько у вказаний період часу проживав в місті Запоріжжі, де доглядав свою тяжко хвору дочку, що виключало будь-яку можливість таємних зустрічей й інтимних відносин, в результаті чого б народився ОСОБА_3 Також посилався на відсутність доказів, які б підтверджували тяжку хворобу законного чоловіка позивачки - ОСОБА_8 , внаслідок чого у подружжя були б відсутні статеві відносини більше року до народження сина, та на відсутність доказів того, що за свого життя ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_3 своїм сином. Так само відповідач зазначив, що відсутні докази того, що позивачка за життя ОСОБА_6 вживала заходи для встановлення факту його батьківства.

Треті особи надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та ухвалити рішення на свій розсуд.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.04.2007 року було укладено шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом №388 в Книзі реєстрації шлюбів 20.04.2007 року відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції м.Києва.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №351.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_9 народився син - ОСОБА_3 , батьком якого було записано померлого її чоловіка - ОСОБА_7 , у відповідності до ч.2 ст.122 СК України, про що вбачається із свідоцтва про народження, виданого 06.04.2018 року Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актового запису №404 від 03.04.2018 року.

ОСОБА_3 , як син та спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_7 , успадкував обов`язку долю у спадщини, які відкрилась після смерті його батька, про що вбачається із рішення Оболонського районного суду м. Київа від 01 ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .

Також в межах розгляду справи за клопотанням позивача було проведено судову медико-генетичну експертизу, за результатами якої було складено висновок експерта № 43 (к) 176 (мг), згідного якого вірогідність того, що ОСОБА_6 дійсно є бологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, складає не менше 99,9999 %.

При цьому, спірні правовідносини про визнання батьківства ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо ОСОБА_3 та виключення відомостей про ОСОБА_8 , як батька ОСОБА_3 , регулюються наступними приписами Сімейного кодексу України.

Так, статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.»

Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що запис про батька дитини позивача зроблено на підставі приписів статті 122 Сімейного кодексу України, як дитини яка хоча і народилась після припинення шлюбу внаслідок смерті батька, але в силу положень абз.2 ч.2 статті 122 Сімейного кодексу України все одно народжена від особи, з якою матір перебувала у шлюбі на час зачаття дитини.

Таким чином, ця обставина виключає можливість встановлення батьківства дитини позивача у судовому порядку, оскільки у даному випадку відомості про батька внесенні в порядку ч.2 ст.122 СК України, а ст.135 СК України, що унеможливлює визначення батьківства у судовому порядку.

Відповідно, у задоволенні інших вимог, в т.ч. й про визнання права власності на Ѕ частку квартири в порядку спадкування, також слід відмовити як у похідних.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (представник - ОСОБА_2 ), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (представник - ОСОБА_5 ), треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, Шевченківський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання батьківства, виключення з актового запису відомостей про батька дитини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Визначення дати складання повного рішення - 05.12.2019.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін