Справа № 352/262/19
Провадження № 2/352/476/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В. Б.,

секретаря Кожуховської О. І.

розглянувши у підготовчому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивачка 11.02.2019 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів, у якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її батько, ОСОБА_4, був власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_4 було видане 22.02.1990р. на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради №111 від 14.06.1989р., однак на даний час свідоцтво втрачене. Правовий статус майна на час його утворена був врегулюваний ст. 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Після смерті ОСОБА_4, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивачка успадкувала належне спадкодавцю будинковолодіння як спадкоємець за заповітом, посвідченим в його користь 06.04.2015 р., відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подання 17.11.2015р. до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом - її брат ОСОБА_2 17.11.2015р. подав до нотаріальної контори заяву про відмову від своїх спадкових прав

З огляду на те, що на спадкове будинковолодіння втрачено правовстановлюючі документи нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності.

Представник позивачки у поданій суду заяві просив позов задоволити, справу розглянути без його та позивачки участі.

Відповідачі, у поданих суду заявах позов визнали, не заперечували щодо його задоволення, просили справу розглянути у їх відсутності.

Суд вважає, що підготовче засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1, збудоване до 1991 року.

Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.02.1990р. виданого Узинською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради №111 від 14.06.1989р., технічним паспортом, довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» №01932 від 09.10.2018р., довідкою Колодіївської сільської ради №470 від 24.09.18р., № 75 від 25.01.2019р., що підтверджує право приватної власності. Однак, належний правовстановлюючий документ, на даний час, відсутній. Вартість домоволодіння, згідно звіту про оцінку становить 263670 грн., інвентарна вартість, згідно техпаспорта становить 390824 грн.

06 квітня 2015 року ОСОБА_4, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Колодіївської сільської ради та внесено в реєстр за №6 про те, що після його смерті, житловий будинок з господарськими будівлями окрім літньої кухні літера В, що знаходиться в АДРЕСА_1, а також кошти, які знаходяться на ощадній книжці НОМЕР_4 заповів позивачці ОСОБА_1, літню кухню В заповів відповідачу -ОСОБА_2. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Колодіївської сільської ради від 24.09.2018р. №470.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 позивачка, яка є спадкоємцем за заповітом, успадкувала належне будинковолодіння відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подання 17.11.2015р. до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 17.11.2015р. подав до нотаріальної контори заяву про відмову від своїх спадкових прав в користь позивача.

Вказані обставини, що не оспорювались відповідачами, які позов визнали, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 успадковане позивачем ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом. Однак, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати правовстановлюючого документа на майно.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 ст.1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України).

Як встановлено ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на те, що позивачем на час подачі позову зайво сплачено 1271,54 грн. судового збору та те, що наявні підстави для повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що складає 1318,35грн. та 1271,54 грн. зайво сплаченого до державного бюджету судового збору, всього 2589,89 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. ст.5, 392, 1216, 1218, 1233-1236, 1268 ЦК України, керуючись ст. 142 ч.1, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 35 коп. та зайво сплаченого до державного бюджету судового збору, що становить 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 54 коп., всього 2589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 89 коп. Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:

ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі:

ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Суддя Гургула В.Б.