У Х В А Л А

іменем України

19 березня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Підберезний Г.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни, Кузютіної Зінаїди Павлівни, Москаленко Ірини Миколаївни, Москаленко Андрія Миколайовича, судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Тетяни Юріївни, треті особи Президент України, Уповноважена Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про визнання права порушеним, відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, який згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано в провадження судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Підберезного Г.А.

Питання відводу (самовідводу) судді врегульовано нормами ст.ст.36,37,39-41 ЦПК України.

При цьому, виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді визначений ст.ст.36,37 ЦПК України.

Зокрема п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Статтею 3 Європейського статуту судді передбачено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматись будь-ким як неупереджений.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», в рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об'єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 вбачається, що останнім заявлено вимоги про визнання права порушеним, відшкодування шкоди до відповідачів, у т.ч. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

Разом з тим, Указом Президента України №449/2017 від 29.12.2017 року було постановлено ліквідувати Бабушкінський та Кіровський районні суди м.Дніпропетровська, з утворенням в цих районах Четвертого окружного суду м.Дніпро, що матиме єдиний суддівський колектив.

За вказаних обставин, з метою виключення будь-яких сумнівів у учасників справи, зокрема позивача, щодо розгляду справи обєктивним та неупередженим судом, слід заявити самовідвід у цивільній справі з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,37,39,40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни, Кузютіної Зінаїди Павлівни, Москаленко Ірини Миколаївни, Москаленко Андрія Миколайовича, судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Тетяни Юріївни, треті особи Президент України, Уповноважена Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про визнання права порушеним, відшкодування шкоди.

Матеріали цивільної справи №200/20653/16-ц (провадження №2/203/673/19) передати до канцелярії Кіровського районного суду м.Дніпропетровська для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А.Підберезний