Єдиний унікальний номер № 616/990/18
Провадження № 2/616/37/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 березня 2019 року смт. Великий Бурлук

Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі судді РИКОВА М.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України за позовною заявою першого заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок та повернення земельних ділянок,-

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить: - стягнути з відповідача завдану незаконним користування земельними ділянками шкоду в розмірі 36 475 грн 76 к.; - зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 19,2000 га, що розташована за межами населених пунктів на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області; - зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 6,1000 га, що розташована за межами населених пунктів на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та покласти на ОСОБА_1 судові витрати.

Вивчивши копію позовної заяви, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням ст.ст.175-177 ЦПК України (у новій редакції), з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Так, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Так, позивачем не дотримано п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить номеру і серії паспорта для фізичних осіб громадян України, офіційної електронної адресу та адреси електронної пошти відповідача ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 ЦПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), 5447/03 § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02§ 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини звужує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 687/379/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 911/360/17.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч.3 та 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, прокурор звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Відповідно, наявність одного факту, що заступник начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернулось до Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області про вжиття заходів відповідного реагування недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в тому числі право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Прокурором не обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки, до матеріалів позову не надано доказів щодо нездійснення або неналежним чином здійснення головного управління Держгеокадастру у Харківській області відповідних повноважень, віднесених до її компетенції. Крім того, головне управління Держгеокадастру у Харківській області не ліквідоване, є органом уповноваженим державою здійснювати функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області, а тому, здатне самостійно представляти свої інтереси в суді.

Відтак, саме лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак вказаний орган самостійно не звернувся до суду з позовом щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок державної форми власності, за межами населених пунктів, площею 19,2000 га., вартістю 624 127 грн 10 к. та площею 6,1000 га., вартістю 198 290 грн 38 к., які знаходяться на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, та стягнення шкоди в розмірі 36 475 грн 76 к., недостатньо для прийняття судом цієї позовної заяви, оскільки, за змістом ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва. Цей недолік необхідно усунути, прокурору необюхідно обгрунтувати та зазначити підстави для представництва прокурором інтересів суб'єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в інтересах якого подано позов, оскільки прокурор здійснює представництво виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частина перша статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Позивач у тексті позовної заяви зазначає, шо управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у червні 2018 року проведено перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок площею 19,2000 га. та 6,1000 га., розташованих за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. У ході даної перевірки обстежено вказані земельні ділянки та встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельні ділянки площею 19,2000 га. та 6,1000 га., які розташовані за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

До матеріалі позовної заяви позивачем не надано доказу на вищевказану подію. В якості доказів на вищевказані події позивач надав лише до матеріалі позовної заяви копії актів перевірок від 12.06.2018 р. № 340-ДК/384/АП/09/01/-18 та № 340-ДК/382/АП/09/01/-18 та копії актів обстежень від 12.06.2018 р. № 340-ДК/276/АО/10/01/-18 та № 340-ДК/274/АО/10/01/-18. Позивачу необхідно надати докази про те, що саме фізична особа ОСОБА_1 самовільно зайняв земельні ділянки площею 19,2000 га. та 6,1000 га., які розташовані за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Цей недолік необхідно усунути.

Також, позивач в позовній заяви зазначає, що відповідач відмовився звільнити самовільно зайняті земельні ділянки і це обмежує законного власника в праві розпоряджатися нею та використовувати за своїм призначенням, чим завдається істотна шкода інтересам держави. На вищевказану подію також необхідно надати докази про те, що саме фізична особа відмовляється звільнити самовільно зайняті земельні ділянки. Цей недолік також необхідно усунути.

Згідно із вимогами Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлення документів) ГОСТ 6.38-90 ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст, щоб чітко було видно всі реквізити, а поля документа не порушено.

До позовної заяви додані:

- фотокопія акта № 340-ДК/384/АП/09/01/-18 від 12.06.2018 року, однак його зміст неможливо прочитати через погану якість, що позбавляє можливості встановити зміст вищевказаного державного акту, а саме план схеми земельної ділянки;

- фотокопія акта № 340-ДК/276/АО/10/01/-18 від 12.06.2018 року, однак його зміст неможливо прочитати через погану якість, що позбавляє можливості встановити зміст вищевказаного державного акту, а саме план схеми земельної ділянки;

- фотокопія акта № 340-ДК/382/АП/09/01/-18 від 12.06.2018 року, однак його зміст неможливо прочитати через погану якість, що позбавляє можливості встановити зміст вищевказаного державного акту, а саме план схеми земельної ділянки.

Позивачу необхідно надати копії вищевказаних документів належної якості (завірені належним чином), з яких можливо буде прочитати текст та схеми.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175-177, 185, 258-259, 260-261, 353 ЦПК України суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву першого заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок та повернення земельних ділянок - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду. У спосіб на виконання даної ухвали суду позивачу подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв'язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_2