Справа № 342/1150/18
Провадження № 22-ц/4808/419/19
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до управління Державної казначейської служби України в Городенківському районі Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів прокуратури і суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду в складі суді Гайдича Р.М., постановлену 27 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою до управління Державної казначейської служби України в Городенківському районі про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів прокуратури і суду.

Ухвалою Городенківського районного суду від 18.10.2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для строк для усунення недоліків, з тих підстав що заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

У зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду - ухвалою Городенківського районного суду від 13.11.2018 року заяву ОСОБА_1 до управління Державної казначейської служби України в Городенківському районі Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Городенківського районного суду від 13 листопада 2018 року скасовано, а справу направлено до цього ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою Городенківського районного суду від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у розгляді поданої заяви в рамках наказного провадження та у видачі судового наказу .

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вважає, що усунула зазначені в ухвалі суду недоліки, надіслала на адресу суду надрукований текст заяви разом з додатками. Однак всупереч постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 13.12.2018 року суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у розгляді заяви.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану ухвалу та винести постанову по суті вимог її заяви.

В засіданні апеляційного суду апелянт заявлені вимоги підтримала, просила скаргу задоволити.

Представник державного казначейства в судове засідання не з»явилася.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенн апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою до управління Державної казначейської служби України в Городенківському районі про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів прокуратури і суду.

Заявник просила просила суд розглянути подану заяву в порядку визначеному ч.2 ст.160 ЦПК України.

Такі ж вимоги ОСОБА_1 заклала у заяві від 23.08.2018 року, поданій до суду на виконання вимог ухвали про залишення без руху. Зокрема, ОСОБА_1 просила відкрити наказне провадження та стягнути кошти з боржника - Управління державної казначейської служби.

Даючи оцінку поданій заяві та постановляючи оскаржувану ухвалу від 27.12.2018 року, Городенківський районний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 подана для розгляду у порядку наказного провадження. Однак, заявлена ОСОБА_1 вимога не входить до переліку вимог, визначених статтею 161 ЦПК України, а тому підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 161 ЦПК України встановлено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1, поданої 12.11.2018 року на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, вимога ОСОБА_1 стосується відшкодування шкоди в порядку визначеному Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

При цьому у прохальній частині заяви ОСОБА_1, керуючись ст.160 ЦПК України, просила відкрити наказне провадження та розглядати подану заяву в рамках наказного провадження.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявлена ОСОБА_1 вимога не входить до переліку вимог, визначених статтею 161 ЦПК України, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у розгляді заяви ОСОБА_1 в порядку наказного провадження, вказавши, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Однак, заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відтак ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Городенківського районного суду від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.