Дата документу 15.10.2019
Справа № 334/4803/17
Провадження № 2-п/334/33/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 року по цивільній справі № 334/4803/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що дане рішення було ухвалено у його відсутність, та судом не було в повному обсязі встановлені обставини справи та не буди досліджені докази.

Заява обґрунтована тим, що судових повісток на судові засідання відповідач не отримував, а про його існування дізнався лише 19.07.2019 року через Єдиний державний реєстр судових рішень.

Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

В судове засідання відповідач не з`явився з поважної причини, оскільки його жодним чином не було повідомлено про місце, предмет позову, позовні вимоги та час розгляду вказаної справи та про прийняте у ній рішення, ані документально, ані в усному порядку жодної ухвали та судової повістки поштою чи особисто він не отримував та іншими засобами зв`язку про таке він не повідомлявся. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 не зміг взяти участь в судовому розгляді особисто, або через представника, не зміг скористатись правами, а саме: бути ознайомленим із позовними вимогами, надавати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів та подавати зустрічний позов, що в свою чергу має значення для справедливого розгляду справи.

Просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4803/17 від 26.10.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, справу призначити до розгляду у загальному порядку.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Неявка заявника не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Мажара О.О. в судове засідання не з`явились. Подали заяву про слухання справи без їх участі, проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечують. Надали письмові заперечення, в яких вказують, що у заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначив, що отримав відповідну копію лише 30.05.2019 року, проте це не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи містяться докази вручення копії заочного рішення від 26.10.2017 року особисто відповідачу у справі 27.12.2017 року, що підтверджується розпискою про вручення поштової кореспонденції, яка містила рішення суду (а.с.39), а тому є підстави вважати, що ОСОБА_1 пропустив строки звернення до суду з відповідною заявою.

Також у запереченнях вказано, посилання відповідача про те, що він не був взагалі до 2019 року обізнаним про розгляд справи №334/4803/17 не знайшло свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи містяться докази вручення судової повістки відповідачу про виклик у судове засідання, призначене на 26.10.2017 року (а.с. 28).

Посилання відповідача на те, що він постійно надає матеріальну підтримку дочці також не найшло свого підтвердження, оскільки сплачувати аліменти він почав лише після отримання рішення суду і то не в повній мірі, до того ж в обґрунтування важкого перебігу стану свого здоров`я, ОСОБА_1 також не надав жодного документу, а тому всі його посилання у заяві про перегляд заочного рішення є лише голослівними висловлюваннями.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до наступного.

Положеннями ч.1 ст.288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Відповідно до п.3,4 ч.2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4803/17 від 26.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 було розірвано. Також вказаним рішенням з ОСОБА_1 на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн. щомісяця починаючи стягнення з 26.07.2017 року і до повноліття дівчинки. Ще вказаним рішенням з відповідача на користь держави було стягнуто судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Суддею під час підготовки справи до судового розгляду, на вимогу ч.2 ст.122 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення з вказаним позовом до суду, було зроблено запит стосовно встановлення місця реєстрації відповідача.

Згідно відповіді УДМС України в Запорізькій області від 17.08.2017 року, відомості про реєстрацію/знання з реєстраційного обліку по Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були відсутні.

Разом з тим, позивачкою при зверненні з позовом до суду серед наданих до позову доказів, було надано копію паспорта громадянина України на ім`я відповідача, згідно якої, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, у позові ОСОБА_2 зазначила адресу фактичного місця мешкання відповідача: АДРЕСА_2 .

З огляду на вищевказане, суд на вимогу ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, надсилав поштову кореспонденцію саме на вказані адреси, що підтверджується матеріалами справи (а.с.13, 14, 27, 28, 37, 39).

З матеріалів цивільної справи № 334/4803/17, вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність вказаної справи у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, оскільки отримував повідомлення про це, шляхом особистого вручення судової повістки разом з копією позовної заяви з викликом у судове засідання, призначене на 26.10.2017 року (а.с.28). Поштову кореспонденцію було отримано ним особисто за адресою: АДРЕСА_2 .

Саме за вказаною вище адресою та останньою адресою реєстрації відповідачу направлялась вся поштова кореспонденція, пов`язана з розглядом його заяви про перегляд заочного рішення, яка поверталась на адресу суду з відмітками «Адресат відсутній», «За закінченням терміну зберігання», «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

В якості поважності причин неявки у судове засідання під час розгляду цивільної справи № 334/4803/17, відповідач посилається лише на той факт, що ним кореспонденція з суду не отримувалась.

Згідно з ч.17 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона повинна здійснити реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до пп.2 п.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку.

З огляду на вищевказане, судом вживались всі необхідні міри задля належного сповіщення боржника про наявність цивільної справи та про можливість скористатись своїми процесуальними правами під час її розгляду.

Згідно з ч.24 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Проте, при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач не надав докази того, що за вказаними у позові адресами на час розгляду справи він не мешкав, також не надано доказів його мешкання чи реєстрації за іншою адресою, оскільки місце мешкання ОСОБА_1 за адресою зазначеною у вищевказаній заяві: АДРЕСА_2 також не знайшло свого підтвердження, оскільки поштова кореспонденція, направлена судом на вказану адресу поверталась без вручення адресату

Отже суд приходить до висновку, що ці обставини свідчать про недобросовісність дій з боку відповідача щодо отримання кореспонденції.

Крім того, відповідач не надав жодного посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тобто не надано жодного доказу того, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги щодо стягнення з нього на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця до повноліття дитини є необґрунтованими та не доведеними.

Не знайшли свого підтвердження також посилання заявника щодо того, що станом на час розгляду справи у суді він мав важке матеріальне становище, ряд захворювань, та інші підстави, які б вплинули на розмір визначених судом аліментів, які підлягали стягненню з нього.

У заяві про перегляд заочного рішення від 26.10.2017 року ОСОБА_1 вказує, що з 2012 року мешкає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , однак вказану інформацію суд сприймає критично, оскільки вона не доведена жодним письмовим доказом та не має ніякого відношення до позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Також, посилання відповідача на наявність у нього великої кількості боргових зобов`язань перед Банками, заборгованості по сплаті комунальних послуг за минулі роки, а також те, що ОСОБА_5 винесла з дому усі цінні речі та заклала їх до ломбарду, суд не бере до уваги, оскільки вказане не стосується розгляду справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та не доведено жодним доказом. Крім того, вказані обставини не перешкоджають відповідачу виконувати належним чином свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, передбачені Сімейним кодексом України.

Судом при розгляді цивільної справи № 334/4803/17 були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, а також небажання отримувати поштову кореспонденцію, надіслану на адреси, зазначені у заяві про перегляд заочного рішення, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

З огляду на вищевказане, приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд керувався підставами можливості ухвалення такого рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України в редакції, що діяла на час прийняття рішення.

Судом, який ухвалював рішення, визначено пріоритетним право позивача на захист своїх інтересів, способом, визначеним ст.4 ЦПК України із застосуванням принципу змагальності, визначеним ст.12 ЦПК України, над обставинами неявки відповідача та/або його представника.

У своїй заяві відповідач не повідомляє суд і не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст.288 ЦПК України. Одне лише посилання на свої заперечення проти доводів позовної заяви не є тією обов`язковою обставиною, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, а саме доказом, який має істотне значення для правильного вирішення справи. Не є доказом одне лише посилання на можливість у майбутньому в здобутті такого доказу.

Слід зазначити, що кожна сторона маючи обсяг прав, розпоряджається ними щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі (диспозитивність цивільного судочинства - ст.13 ЦПК України).

Ухвалюючи 26.10.2017 року рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.

З урахуванням відсутності посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 року по цивільній справі №334/4803/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.