Справа 688/1699/18
№ 2/688/28/19
Рішення

Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюка О.Г.,

з участю секретаря Антонюк І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, -

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з березня 1998 року по 01 ІНФОРМАЦІЯ_1 2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та дружина без укладення шлюбу. Разом вели спільний побут та мали взаємні права і обов`язки. На початку спільного життя проживали в найманій квартирі, а в 1999 році придбали будинок по АДРЕСА_1 , в якому проживали разом по день смерті ОСОБА_5 , і вона мешкає в ньому і по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. На даний час виникла необхідність в оформленні спадщини після померлого, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не встановлено факт її проживання з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У зв`язку з наведеним позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 1998 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та наполягали на його задоволенні, покликаючись на те, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 з березня 1998 року до дня смерті останнього проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, разом вели спільне господарство. За час спільного проживання придбали будинок, який при укладанні договору купівлі-продажу був оформлений на обох, разом оплачували житлово-комунальні послуги. В 2004 році ОСОБА_5 зламав ногу та переніс операцію, в зв`язку з цим йому прийшлося звільнитися з роботи на Шепетівському м`ясокомбінаті. Після ліквідації комбінату позивач також залишилася без роботи та змушена була поїхати на заробітки до АР Крим, однак продовжувала підтримувати свого чоловіка. Коли позивача поряд не було, за чоловіком доглядала її сестра. Після смерті чоловіка його похованням займалася також позивач з сестрою, що свідчить про те, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 та має право на спадкування його майна.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідач суду пояснила, що позивач не могла проживати з її батьком ОСОБА_5 з березня 1998 року, оскільки шлюб її батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 було розірвано 16 грудня 1998 року. Після того як її батько в 2004 році зламав ногу, його доглядала її мати ОСОБА_6 та бабуся, яка проживала неподалік від батька, купувала ліки та продукти. 06 грудня ІНФОРМАЦІЯ_3 року коли батько прийшов привітати її з днем народження, він помирився з матір`ю. З цього часу батько часто приходив до них та залишався ночувати. ОСОБА_1 проживала в АР Крим з іншим чоловіком, там же навчалася її донька ОСОБА_7 . Останні три роки до смерті батька всі свята вони проводили разом. Тому, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази у справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шепетівка Хмельницької області помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2018 року, виданого Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області.

Відповідно до довідки № 103 від 10 квітня 2018 року, виданої головою квартального комітету №16 виконавчого комітету Шепетівської міської ради, померлий ОСОБА_5 по день смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою померлий проживав в цивільному шлюбі.

Як слідує з договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки серії АВВ № 745894 від 19 серпня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області Петровською Л.О., за реєстровим №2516, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 купили у ОСОБА_8 житловий будинок по АДРЕСА_1 , житловою площею 41,3 кв.м., та земельну ділянку площею 540 кв.м.

Крім цього, факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без укладення шлюбу не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, підтверджується також копією домової книги на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51492830 від 04 квітня 2018 року, після смерті ОСОБА_5 завідувачем Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області Камфорович О.А. заведена спадкова справа №76/2018.

Водночас, згідно довідки №420/01-16 від 18 квітня 2018 року завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з тим, що не надано документів, що підтверджують факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та одержання права на спадкування та рекомендовано звернутися до суду для встановлення вказаних фактів.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожен окремо, підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вони мали спільний бюджет, разом вели господарство та разом придбали будинок. Крім того, свідки підтвердили, що останні роки ОСОБА_5 без сторонньої допомоги міг вільно пересувалися лише по території домоволодіння, де проживав. Коли ОСОБА_1 від`їздила на заробітки, ОСОБА_5 допомагала сестра позивача ОСОБА_11 , якій позивач залишала кошти для купівлі всього необхідного для чоловіка. Вказані свідки підтвердили пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що ОСОБА_3 дуже рідко відвідувала батька, а гостювала у нього лише тоді, коли позивачка передавала кошти та забезпечувала продуктами харчування, власної допомоги йому не надавала.

Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_6 заперечила факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та дружини, повідомила суду, що ОСОБА_5 періодично проживав разом із нею. Після перенесеної операції в 2004 році, вона та її мати доглядали ОСОБА_5 , однак він не перебував в безпорадному стані. В 2012-2013 роках працював на артбазі в м. Шепетівка Хмельницької області, потім працював в м. Києві в охороній фірмі, біля двох місяців 2017 року працював в мебельному цеху, після чого, біля року працював в с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області.

Свідки на стороні відповідача ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , допитані кожен окремо, повідомили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та дружина не проживали, оскільки ОСОБА_1 проживала з іншим чоловіком в АР Крим, а померлий ОСОБА_5 проживав зі своєю першою дружиною ОСОБА_6 , їх спільною дочкою, яка є відповідачем по справі, ОСОБА_3 та сином від другого шлюбу ОСОБА_6 . Крім того, підтвердили, що ОСОБА_5 був працездатний.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на ч.2 ст.78 ЦПК України, суд не приймає до уваги показання свідків сторони відповідача щодо неможливості спільного проживання позивачки з померлим ОСОБА_5 , з огляду на те, що вона проживала в цей період з іншим чоловіком в м.Севастополі, оскільки такі відомості їм відомі з чужих слів та, не підтверджені іншими належними доказами. Крім того суд відхиляє твердження вказаних свідків в частині того, що ОСОБА_5 у спірний період працював та міг заробляти на життя самостійно, оскільки такі відомості не підтверджені документально.

Згідно із ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 23 вказаної постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю не менше п`яти років, що підтверджено поясненнями позивачки, показаннями свідків сторони позивача та дослідженими судом письмовими доказами.

Встановлення вищезазначеного факту дає позивачу право на спадкування майна померлого, як спадкоємцю четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Крім того, згідно п. 5.2. листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Таким чином, згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено та підтверджено показаннями свідків позивача, що померлий ОСОБА_5 мав проблеми зі здоров`ям, останнім часом самостійно пересувався лише по території власного домоволодіння. Даний факт також підтверджується записами в медичній карті померлого ОСОБА_5 .

Згідно записів у карті, померлий перебував на обліку у лікаря як такий, що часто хворіє. ОСОБА_5 часто звертався до лікаря зі скаргами на головні болі та болі в області серця, що супроводжувалися підвищеним артеріальним тиском. Після походження огляду, за результатами аналізівОСОБА_5 було поставлено діагноз гіпертонічна хвороба другого ступеня, що вимагала постійного спостереження у лікаря і вкрай уважного ставлення до процесу лікування. В зв`язку з чим неодноразово направлявся на лікування у відділення денного стаціонару поліклініки Шепетівської центральної лікарні.

Крім того, в жовтні 2012 року ОСОБА_5 звертався до лікаря зі скаргами на болі в правій стопі, йому встановлено діагноз - колота рана правої стопи та призначено лікування. Також, в листопаді 2013 році померлий звертався до лікаря зі скаргами на болі в ділянці лівої стопи, після огляду лікарем було діагностовано перелом другого пальця лівої стопи.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_5 , останній після звільнення в червні 2015 року ніде не працював. ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_5 , як подружжям, а за час її відсутності, у зв`язку із перебуванням на заробітках в АР Крим, його доглядала сестра позивачки ОСОБА_11 . Жодні треті особи, в тому числі і відповідач не надавали допомоги померлому та не доглядали його. Крім того, позивач оплачувала житлово-комунальні послуги, купувала продукти харчування та одяг. Після смерті ОСОБА_5 організацією його поховання та свідоцтва про смерть займалась також тільки позивач.

Відповідно до ст.78, 79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд, відповідно до вищевказаних норм, визнає недопустимими докази, надані відповідачкою, а саме фото та відео файли, на яких міститься зображення ОСОБА_5 та рухи останнього, оскільки на вказаних файлах відсутня інформація щодо дати подій, а також дата створення вказаних файлів. Крім того відео файли є фрагментами із основного відео, не містить початку та завершення запису події, а також відповідачкою не надано електронний носій, на якому було зроблено вказані фото та відео файли.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача відносно того, що померлий не хворів та був абсолютно здоровий, оскільки такі спростовуються записами в медичній картці ОСОБА_5 .

Таким чином, суд оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 разом зі спадкоємцями першої черги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 78, 79, 81, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована в АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 від 16 січня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім?єю без реєстрації шлюбу понад п?ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з березня 1998 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надати ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2019 року.

Суддя: