Справа № 153/943/19
Провадження № 22-ц/801/2195/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуСправа № 153/943/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., ОСОБА_4 та його представників - адвокатів Готи Н.О. та Левицької -Корчун В.І. , представника ОСОБА_2 - адвоката Заболотної Г.В., розглянувши апеляцiйну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ямпiльського районного суду Вiнницькоi областi вiд 23 серпня 2019 року у справi за заявою позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в порядку ст. 149 ЦПК Украни у цивiльнiй справi № 153/943/19 за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Клембiвський сервiс» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПП «Клембівський сервiс» про стягнення боргу.

В ході розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у даній цивільний справі посилаючись на те, що 28 травня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, яким підтверджено факт надання ним відповідачеві коштів в сумі 25 000 доларів США, що на час надання коштів було еквівалентно 200 000,00 грн.

У встановлений договором строк, умови договору позики вiдповiдачем виконано не було, що надало право позивачу вимагати повернення суми боргу.

На даний час власник підприємства відповідача вчиняє дiї щодо продажу майна, яке свого часу було придбано за позиченi у нього кошти та яке офiцiйно не стояло на облiку підприємства. Вiдчуження майна керiвником підприємства вiдповiдача вібуваєтъся за готiвковi кошти, якi на підприємстві не обліковуються. Підприємство нiколи не мало в жоднiй установi банку депозитного рахунку або iншого вкладу, на якому б зберiгалися кошти підприємства. Робота пiдприємства носить не системний, а сезонний характер, на поточному рахунку пiдприємства, який вiдкрито у Ямпiльському вiддiленнi ПАТ «Приватбанк» кошти відсутні. Єдиними лiквiдними активами піпдприємства вiдповiдача є нерухоме майно, яке зареєстроване відповідачем на праві власності.

Згiдно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностi на нерухоме майно за вiдповiдачем зареєстровано наступне нерухоме майно: - нежитлове примiщення (корiвник з прибудовою), загальною площею 952,5 кв.м., оцiночна вартiсть складає 49 997,00 грн., нежитлове примiщення (склад), загальною площею 549,2 кв.м., оцiночна вартiсть складає 199 964,00 грн., нежитлове примiщення (телятник з прибудовами), загальною площею 781,1 кв.м., оцiночна вартiсть складає 49931,00 грн. Вартiсть зазначених об`єктiв в загальнiй сумi становить 299892,00 грн. та не перевищує суми боргу, яка існує у вiдповiдача перед позивачем та заявлена до стягнення в рамках даної справи з цiною позову 1 321 000,00 грн.

Зазначене викликає у позивача припущення та побоювання, що нерухоме майно, яке зареєстровано за підприємством може бути вiдчужено третiм особам з метою унеможливлення виконання рiшення суду, у разi його позитивного вирiшення на користь позивача, в зв`язку з чим просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно вiдповiдача.

Ухвалою Ямпiльського районного суду Вінницької областi вiд 23 серпня 2019 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивiльнiй справi №153/943/19 за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Клембiвський сервiс» про стягнення боргу задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно в межах суми позову (1321000,00 грн. ), що належить приватному підприємству «Клембiвський сервiс» на правi приватної власностi, а саме:

- на нежитлове примiщення (корiвник з прибудовами) загальною площею 952,5 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_2;

- нежитлове примiщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове примiщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781, 1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким судовим рiшенням особа, яка не брала участь у справi, ОСОБА_2 вважаючи, що оскаржуваною ухвалою суду вирiшено питання про його права, подав апеляцiйну скаргу, в якiй посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просив оскаржуване рiшення скасувати та ухвалити нове, яким вiдмовити в задоволеннi заяви про забезпечення позову.

Апеляцiйна скарга мотивована тим, що нерухоме майно, на яке було накладено арешт, не належить вiдповiдачу на правi власностi, вiдповiдно суд не вправi був його накладати.

28 жовтня 2019 року на адресу апеляцiйного суду надiйшов вiдзив на апеляцiйну скаргу позивача ОСОБА_4 , в якому, посилаючись на відсутність в заявника права оскаржити ухвалу Ямпiльського районного суду Вінницької областi вiд 23 серпия 2019 року, а також неправомірність передачi майна вiд ПП «Клембiвський сервiс» до ОСОБА_2 , просив подану апеляцiйну скаргу залишити без задоволення.

Колегiя суддiв, заслухавши суддю-доповiдача, дослiдивши матерiали справи, проаналiзувавши докази в їх сукупностi, перевiривши законнiстъ та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дiйшла до висновку, що апеляцiйна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вiдповiдно до статтi 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод кожна фiзична або юридична особа має право мирно володiти своїм майном. Нiхто не може бути позбавлений права власностi iнакше як в iнтересах суспiлъства i на умовах, передбачених законом i загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який iз огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому вiдповiдно до частини другої статтi 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якiй стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходiв може iстотно ускладнити чи унеможливити виконання рiшення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженнi якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача вiд можливих недобросовiсних дiй iз боку вiдповiдача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користъ позивача, в тому числi задля попередження потенцiйних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по сутi - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та iнтересiв вiдповiдача або пов`язаних iз ним iнших осiб в iнтересах забезпечення реалізації в майбутньому актiв правосуддя i задоволених вимог позивача (заявника). Зазначенi обмеження встановлює суд в ухвалi, вони дiють до замiни судом виду забезпечення позову або скасування заходiв забезпечення позову

За змiстом статтi 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна мiстити, зокрема, обгрунтування необхiдностi забезпечення позову.

Положеннями статтi 152 ЦПК України встановленi види забезпечення позову. Одним iз видiв такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певнi дiї, тощо.

Вiдповiдно до частини третьої статтi 152 ЦПК України види забезпечення позову маютъ бути спiвмiрними iз заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказiв, наданих позивачем на пiдтвердження своїх вимог, пересвiдчитися, зокрема, в тому, що мiж сторонами дiйсно виник спiр та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рiшення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данi про особу вiдповiдача, а також вiдповiднiстъ виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирiшуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги iнтереси не тiльки позивача, а й iнших осiб, права яких можутъ бути порушені у зв`язку iз застосуванням вiдповiдних заходiв.

Наприклад, обмеження можливостi господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном iнодi призводить до незворотних наслiдкiв (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України вiд 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивiльного процесуального законодавства при розглядi заяв про забезпечення позову»),

Згiдно iнформацiї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностi на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вiд 20 вересня 2019 року нежитлове примiщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781, 1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове примiщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 належать ОСОБА_2 на пiдставi акта прийому-передачi нерухомого майна виданого 20 вересня 2018 року ПП «Клембівський сервiс».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої iнстанцiї не встановив чи належить майно вiдповiдачу i наклав арешт на майно особи не залученої до участi у справi.

Доводи позивача, викладенi у вiдзивi, з приводу незаконностi передачі вищезазначеного майна вiд ПП «Клембiвський сервiс» до ОСОБА_2 на увагу не заслуговують, оскiльки, як вбачаєтъся з вищезазначених довiдок, право власностi останнього на це майно не скасоване.

3 зазначених пiдстав i не заслуговують на увагу доводи викладенi позивачем у вiдзивi з приводу вiдсутностi у ОСОБА_2 права на оскарження ухвали Ямпiльського районного суду Вiнницької областi вiд 23 серпня 2019 року.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи доводи заявника щодо реальної загрози невиконання можливого рішення суду, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлового примiщення (корiвник з прибудовами) загальною площею 952,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції частково не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законностi i обґрунтованості, зазначенi вище порушення призвели до неправильного вирiшення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлове примiщення, а саме (склад) загальною площею 549,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781, 1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є пiдставою для скасування ухвали в цій частині та ухвалення нового судового рiшення про вiдмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ямпiльського районного суду Вiнницької областi вiд 23 серпня 2019 року в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

- нежитлове примiщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове примiщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781, 1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1,

скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

В решті ухвалу Ямпiльського районного суду Вiнницької областi вiд 23 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляцiйної iнстанцiї набирає законної сили з дня прийняття, та може бути оскаржена у касацiйному порядку до Верховного Суду шляхом подачi касаційної скарги протягом тридцяти днiв з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рiшення складено 27 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко