Справа № 486/1871/18
Провадження № 2/486/182/2019
13 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Франчук О. Д.
при секретарі Кучмар В.С.
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" в особі керівника Шевченко Ігоря Валерійовича, третя особа: Приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмітрієва Валентина Володимирівна, про визнання правовідносин припиненими ,
без участі представника відповідача ,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
21.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» про визнання правовідносин припиненими. В обґрунтування позову зазначив, що 16.03.1998 року між ним та АО «Банк Зевс» була укладена кредитна угода № 32/10-03/98. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаною кредитною угодою, 16.03.1998 року було укладено договір застави, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з повним достроковим погашенням кредиту, вказана угода припинила свою дію,однак зі сплином часу документи, що підтверджують повне погашення кредиту, були втрачені. Звернувшись у жовтні 2018 року до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, довідався, що дана квартира перебуває під обтяженням. Намагаючись з'ясувати обставини справи, з інтернет-ресурсу довідався, що АБ «Зевс» був перейменований в «БІГ Енергія», а з 2013 року «БІГ Енергія» - ліквідовано. Звернувшись за роз'ясненнями до Національного банку України, 09.11.2018 року отримав повідомлення, що у зв'язку із закінченням строку ліквідаційної процедури ВАТ Банк «БІГ Енергія», його не продані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів Банку, передані в управління визначеній Національним банком України юридичній особі - ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП». Також ним було встановлено, що у переліку непроданих активів ВАТ Банк «БІГ «ЕНЕРГІЯ», переданих в управління ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП», його заборгованості за кредитним договором не значиться. В телефонній розмові зі спеціалістами ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» його повідомили, що при ліквідації були передані всі активи, які стосуються лише юридичних осіб, а не фізичних та в даній ситуації нічим допомогти не можуть. Оскільки банком не було своєчасно подано держателю Державного реєстру відомостей про припинення обтяжень, його право, як власника майна було порушено. Просить визнати припиненими зобов'язання за Договором застави укладеним 16.03.1998 року між ним та АТ «Банк Зевс» правонаступником якого є ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію заборони №28477896 від 10.07.2018 року на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили про задоволення позову.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення.
ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.
Заяв та клопотань від учасників процесу не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 22.12.2018 року, було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
20.02.2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив в судовому засіданні. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно договору купівлі-продажу від 26.11.1994 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15). Дана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2018 року (а.с. 16).
Позивач вказує, що 16.03.1998 року між ним та АТ «Банк Зевс» було укладено Кредитний договір за № 32/10-03/98.
В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 16.03.1998 року між ним та Банком, було укладено Договір застави нерухомого майна предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12-14). Також з даної копії договору вбачається, що сума кредиту складала 4 500 грн., а сума застави - 9 500 грн..
З витягу офіційного Інтернет-представництва Національного банку України вбачається, що 02.02.2015 року Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу ВАТ Банк «БІГ Енергія». Непродані активи банку та перелік вимог кредиторів передано юридичній особі - ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» (а.с. 30-34).
V. Оцінка Суду.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Позивач зазначив, що у повному обсязі виконав свої зобов'язання по сплаті суми кредиту за Кредитним договором № 32/10-03/98 від 16.03.1998 року. Дана обставина не спростована письмовими доказами у справі, а саме, повідомленнями Національного банку України (а.с. 24-25, 28-29). Окрім того, суд, виходячи з того, що відповідач з позовами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором не звертався, вважає його погашеним у повному обсязі.
Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.
Частиною 1 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.
У відповідності до п.1) ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.
Зважаючи на те, що зобов'язання за Кредитним договором № 32/10-03/98 від 16.03.1998 року, яке було забезпечене заставою - квартира АДРЕСА_1 (згідно Договору застави від 16.03.1998 року), виконане у повному обсязі, право застави за договором застави також повинно бути припиненим.
Частиною 1 ст.598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Стаття 599 ЦК України регламентує, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі N 6-118цс16, визначено, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання.
За такого, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 409.60 грн. (а.с. 1), однак питання про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача не ставить.
Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 223, 264-265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити у повному обсязі.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію заборони №28477896 від 10.07.2018 року на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що був внесений на підставі договору застави від 16 березня 1998 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області. Дмітрієвою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3436763.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена Дмитрівна Франчук