ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3056/19 Справа № 202/2694/17 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства Златобанк

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство Златобанк, про відшкодування банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), третя особа ПАТ Златобанк, про відшкодування банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 12.02.2015 року між нею та ПАТ Златобанк було укладено договір банківського вкладу «Класичний» № 080803, за яким банк прийняв від неї на вкладний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США у тимчасове користування строком до 12.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 9 % річних.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Златобанк Славінського В.І.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.05.2015 року № 310 розпочато процедуру ліквідації ПАТ Златобанк з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання.

Позивачка зазначала, що 28.04.2015 року на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення про те, що 29.04.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб буде здійснювати виплати коштів вкладникам ПАТ Златобанк за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15.04.2015 року включно, а також продовжувати виплати коштів вкладникам ПАТ Златобанк за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського вкладу (поточні та карткові рахунки). Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Дізнавшись про відсутність її даних в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, вона звернулася до Фонду та Уповноваженої особи із заявою від 27.04.2015 року, у якій просила включити її до переліку (реєстру) вкладників ПАТ Златобанк та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом. Адміністрація ПАТ Златобанк повідомила, що її було включено до Загального реєстру вкладників. Уповноважена особа ПАТ Златобанк листом № 27 від 20.01.2016 року направила до Фонду додаткову інформацію з переліком вкладників, де також були зазначені її дані.

Також зазначала, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання перед нею не виконав, суму вкладу в розмірі 129 592,62 грн. (еквівалент 5 000,00 доларів США за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації) не виплатив, на неодноразові звернення відмовляє у виплаті суми вкладу, посилаючись на відсутність її даних у реєстрі вкладників.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму гарантованого банківського вкладу за договором від 12.02.2015 року в розмірі 129 592,62 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018 року, з урахуванням виправленої описки ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 суму гарантованого банківського вкладу за договором від 12.02.2015 року в розмірі 129 592,62 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційних скаргах Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ Златобанк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційні скарги, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скарги без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 12.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ Златобанк був укладений договір банківського вкладу «Класичний» № 080803 та з рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2 , відкритого в ПАТ Златобанк, на вкладний рахунок позивачки № НОМЕР_1 , були зараховані грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США.

Постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ Златобанк до категорії неплатоспроможних та на підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк». Згідно з вказаним рішенням, з 14.02.2015 року у ПАТ Златобанк запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Златобанк.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» відкликано банківську ліцензію у ПАТ Златобанк. На підставі вказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ Златобанк та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Златобанк Славінського В.І. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.05.2015 року № 310 розпочато процедуру ліквідації ПАТ Златобанк з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації було проведено перевірку правочинів ПАТ Златобанк за останній рік до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

За результатами вказаної перевірки, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації від 08.04.2015 року тимчасово заблоковані рахунки осіб у ПАТ Златобанк через те, що на рахунки кошти надійшли від юридичних осіб та фізичних осіб, сума вкладів яких перевищувала гарантований Фондом розмір відшкодування, та надіслано до органів внутрішніх справ заяви про вчинення кримінального правопорушення за правочинами, які були віднесені до нікчемних. З цих підстав був заблокований рахунок позивачки.

27 квітня 2015 року позивачка звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та безпосередньо до уповноваженої особи Фонду із заявою, у якій просила включити її до переліку (реєстру) вкладників ПАТ Златобанк та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Адміністрація ПАТ Златобанк повідомила позивачку про те, що її було включено до Загального реєстру вкладників. Уповноважена особа ПАТ Златобанк листом № 27 від 20.01.2016 року направила до Фонду додаткову інформацію з переліком вкладників, де також були зазначені дані позивача.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1977 від 15.05.2017 року та наказом Фонду № 241 від 15.05.2017 року відсторонено ОСОБА_3 від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду з 18.05.2017 року та призначено уповноваженою особою Фонду Славкіну М ОСОБА_4 з 18.05.2017 року.

На час розгляду справи, сума вкладу в розмірі 5 000,00 доларів США (еквівалент 129 592,62 грн. за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації) позивачці не була відшкодована за рахунок коштів Фонду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що з початком процедури ліквідації ПАТ Златобанк, який не виконав своїх зобов`язань перед позивачкою, остання має право за рахунок коштів Фонду одержати гарантовану суму відшкодування коштів за договором банківського вкладу.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

У ч.3 ст. 3 ЦПК України у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 1 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України у зазначеній редакції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з тим згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статті 3 та 17 КАС України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, регламентували, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб`єкта, відповідно, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, основною ознакою публічно-правових спорів є участь у них у якості сторони суб`єкта владних повноважень. Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Спірні правовідносини у цій справі врегульовано Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з п.16 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.1,2 ч.5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ст. 1 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями ст. 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст. 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що вказаний спір, наявність якого обґрунтовано у вказаному позові ОСОБА_1 , за своєю правовою природою стосується саме формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження такого реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, а отже є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого ч.1 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб граничного розміру відшкодування за вкладами.

Отже, оскільки спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, то він не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, як обґрунтовано встановив суд апеляційної інстанції.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 12.04.2018 року у справі № 820/11591/15, від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, від 03.10.2018 року у справі № 367/2089/15-ц, від 14.11.2018 року у справі № 127/25132/17, від 23.01.2019 року у справі № 186/658/17-ц, від 27.02.2019 року у справі № 750/788/18, від 27.02.2019 року у справі № 161/11401/17, від 13.03.2019 року у справі № 554/22/18, від 13.03.2019 року у справі № 636/99/17-ц, від 24.04.2019 року у справі № 761/2499/18, від 07.08.2019 року у справі № 646/6644/17 та інших.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивач претендує на відшкодування Фондом коштів за вкладом у сумі 129 592,62 грн., тобто у межах встановленого законом граничного розміру відшкодування, колегія суддів вважає наявність ознак публічно-правового характеру відносин Фонду з позивачем з приводу відшкодування гарантованої суми банківського вкладу. А тому відхиляє як неприйнятні з огляду на усталену судову практику доводи позивачки про те, що ця справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачка не позбавлена права захистити своє право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок коштів Фонду шляхом пред`явлення позову в порядку адміністративного судочинства про зобов`язання відповідача включити її до переліку вкладників ПАТ Златобанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплату гарантованої суми банківського вкладу.

В ході судового засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено, що позивачка була включена до загального реєстру вкладників. Що підтверджено Витягом з Протоколу засідання комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами № 32 від 08 грудня 2016 року (т.2 а.с.16-20). Пунктом 5.3 Протоколу відхилено пропозицію уповноваженої особи на ліквідацію АТ ЗЛАТОБАНК щодо внесення змін до реєстру вкладників, які пропонуються до затвердження виконавчою дирекцією Фонду і що стосується конкретно ОСОБА_1 (т.2.а.с.19).

Дана обставина встановлена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року у справі № 202/4613/15-а за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Златобанк Славінського В.І., третя особа ПАТ Златобанк, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Скасовуючи постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2015 року, апеляційний суд, зокрема, виходив з того, що суд першої інстанції також порушив вимоги процесуального законодавства в частині підсудності спору, з огляду на те, що у відповідності до п.1 ч.2 ст. 18 КАС України спори в адміністративних справах, де однією із сторін, є, зокрема, орган державної влади, підсудні окружним адміністративним судам.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, яка набрала законної сили та не оскаржувалась було задоволено апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Златобанк Славінського Валерія Івановича задоволено. Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2015 року у справі № 202/4613/15-а скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Серед іншого, судом було зазначено, що припустившись порушення норм матеріального права при прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції також порушив вимоги процесуального законодавства в частині підсудності спору, з огляду на те, що у відповідності до п.1 ч.2 ст.18 КАС України спори в адміністративних справах, де однією із сторін є, зокрема, орган державної влади, підсудні окружним адміністративним судам.

Як зазначив в судовому засіданні представник апелянта, до окружного адміністративного суду його довіритель не зверталась.

Враховуючи вищезазначене, колегія дійшла висновку, що позивачка не позбавлена права звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами.

Згідно із частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,377,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства Златобанк задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство Златобанк, про відшкодування банківського вкладу закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко