РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1601/18

2/609/67/2019

18 березня 2019 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2,

третіх осіб без самостійних вимог: Вілійської сільської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області

вимоги позивача: про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом,

учасники справи - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 виклад позиції позивача.

1. 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), третіх осіб без самостійних вимог: Вілійської сільської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, з вимогою про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4

2. Позов обгрунтований тим, що 09 травня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, що складається із: права на земельну частку (пай), розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, по КСП імені ОСОБА_5 на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

Позивач стверджує, що їй тільки в жовтні 2018 року стало відомо про те, що її мати за життя мала право на земельну частку (пай), відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання зеель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємством і організацям» від 08.08.1995 року, оскільки постійно працювала в колгоспі на фермі, була членом колгоспу.

Відповідно до інформації відділу у Шумському районні Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, рішенням Вілійської сільської ради від 29.08.1995 року землю на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області передано у колективну власність для виробництва товарної сільськогосподарської продукції колективному сільськогосподарському підприємству імені ОСОБА_5.

Відповідно до вказаного рішення КСП імені ОСОБА_5 видано державний акт на право колективної власності на землю на території Вілійської сільської ради, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії ТР №017 від 12.01.1996 року. В додатку №1 до вказаного державного акта в списку громадян-членів КСП за №567 перебуває ОСОБА_4.

Однак, відповідно до цієї ж довідки, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 не перебуває, тобто Сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався.

Також, із вищевказаної довідки слідує, що вартість земельної частки (паю) по КСП імені ОСОБА_5 розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, станом на 10.10.2018 року становить 47 868,88 грн., а станом на 01.12.2015 року, згідно із звітності обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, угіддями на теритрії Вілійської сільської ради площа земель запасу становить 9,1841 га., земель резервного фонду 6,0000 га (угіддя-рілля).

Позивач зверталася до нотаріальної контори по питанню успадкування зазначенного майна, однак отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_4

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 25 січня 2019 року.

4. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року підготовчий розгляд справи був відкладений на 19 лютого 2019 року.

5. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року підготовчий розгляд справи був відкладений на 18 березня 2019 року.

6. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

7.Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Згідно свідоцтва про смерть cерії І-ИД № 041486 від 10.05.1996 року, що видане Вілійською сільською радою Шумського району Тернопільської області слідує, що 09.05.1996 року померла мати позивача ОСОБА_4

9. Померлій належало майно, що складається із: права на земельну частку (пай), розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, по КСП імені ОСОБА_5 на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

10. Згідно повідомлення відділу у Шумському районні Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вбачається, що КСП ім. І.Франка видано державний акт на право колективної власності на землю на території Вілійської сільської ради, а померла ОСОБА_4 була включена в список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства під №567, що додається до державного акта на право колективної власності на землю серії ТР №017 від 12.01.1996 року, однак сертифікат їй не видавався.

Із вищевказаної інформації також вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по сертифікату по КСП ім.І.Франка становить 2,7 умовних кадастрових гектарів.

Таким чином на момент паювання земель та передачі іх у власність КСП ім.І.Франка Шумського району, ОСОБА_4 була членом даного КСП.

Причина не видачі позивачу сертифіката на право на земельну частку (пай) невідома.

11. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла ОСОБА_4, являється матірю позивача ОСОБА_1, що стверджується: свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №1331920 від 09.06.1968 року.

12. Згідно акту опиту свідків, складеного 12 листопада 2018 року комісією Вілійської сільської ради та довідки №811 від 12.11.2018 року виданої Вілійською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1, проживала разом із своєю померлою матірю ОСОБА_4, яка померла 09.05.1996 року, та здійснювала догляд за останньою в с.Тетильківці, що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину, вступила в управлінням спадковим майном в силу ст.549 ЦК Української РСР 1963 року.

13. Із лита-розяснення щодо порядку спадкуваня № 277/01-16 від 17.10.2018 року виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу ОСОБА_6 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

ІV. Оцінка Суду.

14. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

15. У відповідності до ч. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право

колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

16. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

17. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Таким чинном, за вказаних обставин суд дійшов висновку, що померла була включена в список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.І.Франка серії ТР № 017 від 12.01.1996 року, однак з невідомих причин не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

18. Суд звертає увагу, що спадкодавець ОСОБА_4, померла 09.05.1996 року і спадщина відкрилась під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, відповідно до статті 549 якого, передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, що мало місце в даних правовідносинах.

19. За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

20. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

21. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

22. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

24. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

25. У зв'язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельну частку (пай), в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

26. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай), не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому у цій частині позову слід задоволити позовні вимоги позивача, однак суд вважає, що вимоги позивача щодо надання земельної частки (паю) із земель запасу або резерву Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області є передчасним, оскільки дане питання виникає при виконанні рішення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

27. Позивачем при подачі позову було сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору.

З цих підстав,

На підставі наведеного, керуючись Указом Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265, 200, 206-207, 263-265 ЦПК України, 15, 16, 328, 1216-1218, 1261 ЦК Цивільного кодексу України, ст.549 ЦК УРСР 1963 року, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м.Кременець, вул. Льотчиків-Визволителів, 37А/25 Кременецького району, Тернопільської області, НОМЕР_1, код НОМЕР_2) до ОСОБА_2 ( житель ІНФОРМАЦІЯ_2), третіх осіб без самостійних вимог: Вілійської сільської ради (с.Вілія Шумського району, ЄДПРОУ 04396265), Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області ( м.Тернопіль, вул.. Грушевського, 8, ЄДПРОУ 39766192) про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом - задоволити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м.Кременець, вул. Льотчиків-Визволителів, 37А/25 Кременецького району, Тернопільської області, НОМЕР_1, код НОМЕР_2) в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 09.05.1996 року, право на земельну частку (пай), розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, по КСП імені ОСОБА_3 Франка Шумського району Тернопільської області.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_7