РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.

розглянувши по суті без участі сторін та інших осіб справу за позовом ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району та Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - приходить до такого.

Позиція позивача.

Позивач 27 вересня 2019 року звернулася до суду з цим позовом і вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Станіславчик Жмеринського району помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати її батька - ОСОБА_3 , яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Згідно із записами в погосподарській книзі №309/13 особовий рахунок № НОМЕР_1 на час відкриття спадщини ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після ОСОБА_3 позивач прийняла в порядку статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, яка рахується за померлою на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0427621. Цей сертифікат було втрачено, ще за життя спадкодавця, відповідне оголошення про це було опубліковано позивачем в газеті "Наша газета". Позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно відсутні. Тому позивач звернулась до суду і просила визнати за нею право на вищезазначену земельну частку (пай) на території Станіславчицької сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ..

На обґрунтування своєї позиції позивач надала копії документів, які підтверджують, що померла ОСОБА_3 була її рідною бабою, копії свідоцтв про смерть її батька та баби, копію документів, які підтверджують, що за ОСОБА_3 рахується земельна частка (пай) на території Станіславчицької сільської ради, а також копію постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позиція відповідача.

Представник відповідач Станіславчицької сільської ради відзиву на позов не надав. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову (а.с.37).

Представник відповідача Жмеринської РДА відзиву на позов не надав, в судове засідання жодного разу не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення (а.с.34, 43). Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Справа передана до провадження судді 27 вересня 2019 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.29).

Ухвалою від 2 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.30).

Підготовче провадження закрите ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року, а справа призначена до судового розгляду (а.с.42).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 26 вересня 2007 року позивач одружилась з ОСОБА_5 та змінила прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 " (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб 23 червня 2012 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 " (а.с.10).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України матір`ю ОСОБА_2 була Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України матір`ю ОСОБА_2 була ОСОБА_3 (а.с.11). ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтв про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Станіславчик Жмеринського району; ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області (а.с.12, 13).

Згідно з довідкою виконкому Станіславчицької сільської ради від 5 вересня 2018 року №1533 позивач дійсно прийняла спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , а саме вступила в фактичне володіння та управління майном померлої. Згідно з по господарською книгою за №309/13 особовий рахунок № НОМЕР_1 (за 2001-2005 Згідно з довідкою виконкому Станіславчицької сільської ради від 5 вересня 2018 року №1533 позивач дійсно прийняла спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , а саме вступила в фактичне володіння та управління майном померлої. Згідно з по господарською книгою за №309/13 особовий рахунок № НОМЕР_1 (за 2001-2005 роки) на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею ОСОБА_3 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.14).) на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею ОСОБА_3 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.14).

Відповідно до інформації відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_3 рахується земельна частка (пай) ділянка № НОМЕР_2 загальною площею 2,97 га на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району (а.с.17).

Згідно з рішенням Станіславчицької сільської ради від 26 квітня 2000 року, акту розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по Згідно з рішенням Станіславчицької сільської ради від 26 квітня 2000 року, акту розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по Станіславчицькій сільській раді, рішення Станіславчицької сільської ради від 23 лютого 2001 "Про затвердження проекту організації території ділянок першочергового поділу, технічної документації по передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю" та списку громадян Станіславчицької сільської ради, яким передаються земельні частки (паї) в натурі з земель СТОВ "Поділля" за ОСОБА_3 рахується земельна частка (пай) загальною площею 2,97 га на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району (а.с.18, 19, 20, 21-23). сільській раді, рішення Станіславчицької сільської ради від 23 лютого 2001 "Про затвердження проекту організації території ділянок першочергового поділу, технічної документації по передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю" та списку громадян Станіславчицької сільської ради, яким передаються земельні частки (паї) в натурі з земель СТОВ "Поділля" за ОСОБА_3 рахується земельна частка (пай) загальною площею 2,97 га на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району (а.с.18, 19, 20, 21-23).

Відповідно до копії газети "Наша газета" за 12 вересня 2018 року №37 (1191), позивач розмістила оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН 0427621 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.15-16).

Відповідно до копій витягів зі спадкового реєстру заповітів та спадкових справ ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не залишила, спадкова справа після її смерті не заводилася (а.с.24, 25).

Згідно з постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 11 вересня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розташовану на території Станіславчицької сільської ради, яка належала померлій ОСОБА_3 , оскільки правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) відсутні (а.с.26).

Згідно з листом завідувача Державного нотаріального архіву від 17 жовтня 2019 року спадкову справу на майно померлої ОСОБА_3 по фонду Жмеринської районної державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.38).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин.

Оскільки спадщина після смерті баби позивача відкрилась у 2002 році, то при вирішенні справи суд застосовує положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статей 526, 527 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином позивач як онука ОСОБА_3 є спадкоємцем за правом представлення.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п`ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Висновки суду.

Таким чином суд дійшов висновку, що право позивача на спадкування належного ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) підлягає поновленню, що стало підставою її звернення до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність та відсутність у відповідачів об`єктивних підстав для заперечення проти позову. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей статей 524, 525, 526, 527, 548, 549 ЦК УРСР, статей 1218, 1266 ЦК України, статей 22, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району та Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай): земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 2,97 га на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, які рахуються за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_4 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_5 , мешканка с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

Відповідачі: Станіславчицька сільська рада Жмеринського району, , місцезнаходження с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області; Жмеринська районна державна адміністрація, , місцезнаходження вул. Б.Хмельницького, 14, м. Жмеринка Вінницької області.

Повний текст рішення складено 2 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Костянтин Шепель