Справа № 172/47/19
Провадження № 2/172/137/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.10.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті.

Відповідно до умов договору кредитор зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 6000,00 грн. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Кредитор свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі визначеній у договорі. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.12.2018 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 20529,31 грн.

Ухвалою судді від 08.02.2019 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження, то розгляд справи здійснювати у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що кредит він фактично сплатив ще в 2007 році, а нараховані штраф і пеня це подвійна відповідальність, тому не можуть бути стягнуті з неї. Крім того, відповідачем подано клопотання про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності. Вказує, що останній платіж нею було здійснено відповідно до наданого позивачем розрахунку 25.05.2015 року, тому з вказаного часу у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав.

Позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначено, що заборгованість за кредитом нарахована вірно, штраф і пеня є різними видами цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне нарахування є правомірним.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

У ході судового розгляду встановлено, що 15.10.2007 року акціонерним товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» укладено договір б/н із ОСОБА_2 Відповідно до умов договору кредитор зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 6000,00 грн. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та здійснювати інші платежі відповідно до умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Кредитором у повному обсязі та належним чином виконано свої зобовязання.

За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника та при цьому банк не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо нарахування відсотків, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, тому такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Зазначену правову позицію сформовано Верховним Судом України у постанові від 11.03.15 за результатами розгляду справи № 6-16цс15 та підтверджено Касаційним цивільним судом.

Крім того, суд зважає на те, що зміна банком в односторонньому порядку відсоткової ставки (з 30 до 43,20 %), що є істотною умовою договору, можлива лише за взаємною домовленістю сторін, однак Умови та правила надання банківських послуг, роздруківка яких долучена до позовної заяви знову ж таки не містить даних про ознайомлення з ними відповідача, а тому не можуть слугувати належним обгрунтуванням позовних вимог.

Відповідно до п. 1.1.7.43 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку сторони визнають, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта відкритого у рамках договору, а також при закінченні використання послуг банку. У даному випадку строком дії договору вважається строк дії пластикової картки, що зазначений на ній. Однак до суду не надано жодних даних щодо строку дії картки, її перевипуску та отримання позичальником, що могло б свідчити про продовження строку дії кредитного договору.

Крім того, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки "уніврсальна, 30 днів пільгвого періоду" погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного зобов'язання окремо.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що останній раз погашення боргу за кредитним договором ОСОБА_2 здійснено 25.05.2015 року.

Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Тобто з 26.06.2015 року у кредитора виникло право вимоги з приводу невиконання окремих періодичних платежів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем по справі заявлено про застосування позовної давності.

Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 261, 266, 267, 525, 526, 549, 610, 611, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк