Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 758/1149/18

провадження № 61-47296св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Іванової І. В., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у 1986 році працювала на посаді дозиметриста в цеху ООТ і ТБ Чорнобильської АЕС та із 27 квітня 1986 року залучена до виконання заходів із цивільної оборони щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Чорнобильського АЕС. Заявник звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення, проте їй відмовлено із посиланням на те, що заявником не надано належних документів, які б підтверджували факт залучення до формувань цивільної оборони.

Заявник зазначала, що встановлення факту залучення її до невоєнізованих формувань цивільної оборони під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС має для неї юридичне значення, оскільки дає їй право отримати посвідчення інваліда війни.

Із урахуванням наведеного, заявник просила встановити факт участі та виконання нею заходів із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони Чорнобильської АЕС з 27 квітня 1986 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, закрито провадження у справі.

Судові рішення мотивовані тим, що згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України суди не можуть розглядати заяви про встановлення фактів належності заявників до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни тощо. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду (пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5). Тому захист прав у разі їх порушення заявник має здійснювати за правилами адміністративного судочинства шляхом оскарження дій чи бездіяльності відповідного органу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та поновити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що встановлення факту участі та виконання заявником заходів із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі невоєнізованих формувань вивільної оборони має юридичне значення, а саме отримання посвідчення інваліда війни, тому заява має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

У заяві ОСОБА_1 просила встановити факт її участі та виконання нею заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони Чорнобильської АЕС з 27 квітня 1986 року, встановлення якого необхідно для підтвердження її належності до осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та отримання посвідчення інваліда війни.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК Україниперелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

У пункті 10 вказаного Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

З огляду на документи, які є у матеріалах справи, Верховного Суду дійшов висновку, що заявник звернулася до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність її дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни.

Тому правильним є висновок судів про те, що оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.

У випадку якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17 (провадження № 14-98цс19).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення судів попередніх інстанцій про закриття провадження у цій справі є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм законодавства України.

Крім цього, касаційна скарга містить посилання заявника на порушення судами правил предметної юрисдикції.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» внесені зміни до ЦПК України щодо обмеження випадків передачі судових справ на розгляд Великої палати Верховного суду при оскарженні рішень судів з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Так, частиною шостою статті 403 ЦПК України із урахуванням внесених змін передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17 (провадження № 14-98цс19) Велика Палата Верховного Суду вже виклала висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, тому відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик