Житомирський апеляційний суд
Справа №292/1239/18 Головуючий у 1-й інст. Рябенька Т. С.
Категорія 50 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.,

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю позивача і третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року під головуванням судді Рябенької Т.С.

у цивільній справі № 292/1239/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із даним позовом. Просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що має з відповідачем спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні. На даний час ОСОБА_5 навчається на 2-му курсі денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету першого рівня акредитації та потребує постійної матеріальної допомоги. Вона купує йому одяг, книги та навчальне приладдя, забезпечує харчуванням, оплачує інші витрати, пов'язані з навчанням та утриманням дитини, що потребує значних коштів. На її утриманні також знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому вона не може в повній мірі самостійно забезпечувати сина і сприяти розвитку його здібностей та здобуттю ним належної освіти. Відповідач є працездатним та має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Тому просила суд позов задовольнити.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 13 листопада 2018 року і до закінчення останнім навчання, тобто до 30.06.2021 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3Л на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а саме ст.199 СК України та ст.ст.12,76-77,81,242 ЦПК України. Вважає, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам у справі, зробив невідповідні обставинам справи висновки та вийшов за межі позовних вимог. Крім того, вказує, що суд не з'ясував та не надав належної оцінки письмовому доказу, а саме повідомленню Управління праці та соціального захисту населення Пулинської райдержадміністрації №30 від 22.11.2018 року, згідно якого позивачці було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для сім'ї. Судом першої інстанції не було перевірено обставин щодо наявних інших джерел доходу третьої особи крім стипендії. Також не було враховано тієї обставини, що відповідач здійснює догляд за інвалідом першої групи - своєю матір'ю ОСОБА_8, 1944 року народження та сплачує позивачці заборгованість по аліментах на сина і дочку, яка виникла до досягнення сином повноліття, в розмірі 2000 грн. за грудень 2018 року і січень 2019 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.05.2003 року (а.с.3).

Згідно довідок Тетірського старостинського округу №4 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №730 та №731 від 12.11.2018 року до складу сім'ї позивачки входять: син ОСОБА_5, 2000 року народження та дочка ОСОБА_7, 2006 року народження. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на утриманні матері ОСОБА_4, 1973 року народження (а.с.5,6).

Відповідно до довідок Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету від 05.11.2018 року №11011 та від 07.12.2018 року №547 ОСОБА_5 навчається на 2-му курсі денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира (1 рівень акредитації) за рахунок коштів державного бюджету з 01.09.2018 року до 30.06.2021 року. У жовтні 2018 року отримав стипендію в розмірі 1780 грн (а.с.4,35).

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.03.2004 року позивачка ОСОБА_4 являється інвалідом 3-ї групи (а.с.13).

Згідно довідки Стрибізького старостинського округу №1 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №2727 від 19.11.2018 року ОСОБА_3 доглядає матір-пенсіонерку (інваліда 1-ї групи) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Той факт, що ОСОБА_8 є матір'ю ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_3 від 25.06.1971 року (а.с.21).

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 09.03.2004 року та копії довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №665026 ОСОБА_8 являється інвалідом 1-ї групи з дитинства по зору та потребує сторонньої допомоги (а.с.23,24).

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Пулинської районної державної адміністрації Житомирської області від 20.11.2018 року №709 ОСОБА_3 перебуває на обліку в даному управлінні і отримує компенсацію по догляду за інвалідом 1-групи за період з 25.01.2016 року по даний час (а.с.18).

Як вбачається з копії трудової книжки відповідача серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 з 05.02.1997 року не працює (а.с.19).

Згідно копії судового наказу, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області 25.11.2013 року у справі №292/10/19-ц, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.34).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Пулинським районним відділом ДВС України, ОСОБА_3 станом на 01.04.2018 року має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-н/292/10/13 від 25.11.2013 року в розмірі 43236,60 грн (а.с.36).

Всі ці обставини враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Разом з тим, суд обгрунтовано вважав, що відповідач зобов2язаний надавати утримання повнолітньому синові, який продовжує навчатися.

При цьому судом враховано, що відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Законів України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у грудні 2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 грн, з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн, тобто в середньому близько 2000 грн.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що сторони, являючись батьками повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мають однакові як права, так і обов'язки відносно нього, в тому числі щодо його утримання до закінчення ним навчання. При цьому суд врахував, що сторони перебувають в приблизно однакових фінансових умовах, оскільки обоє не працюють, позивачка є інвалідом 3-ї групи, а відповідач здійснює догляд за матір'ю-інвалідом 1-ї групи, мають також неповнолітню доньку, яка фактично знаходиться на утриманні матері, оскільки батько з серпня 2015 року жодного платежу по сплаті аліментів на її утримання не зробив та станом на 01.04.2018 року має заборгованість по аліментах в сумі 43236,60 грн.

Оскільки навчальний заклад знаходиться на певній відстані від місця проживання повнолітньої дитини, яка навчається на денній формі навчання, то загальновідомими є ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд до місця навчання.

Спростовуючи доводи апелянта про неспроможність надавати матеріальну допомогу дитині, апеляційний суд зазначає, що відповідач є особою працездатного віку. Останнім не доведено існування будь-яких обмежень через стан здоров'я до працевлаштування. За наведених обставин суд обґрунтовано визначив розмір аліментів в щомісячній сумі 1000 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 21.03.2019 року.