Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення боргу за договором купівлі-продажу електричної енергії, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу по договору про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства за № 00500191/77_ДСГ від 27.10.2017 року за період з 27.10.2017 року по 31.10.2018 року у розмірі 49 675,50 грн.; пеню за період з 27.10.2017 року по 31.10.2018 року у розмірі 5 488,83 грн.; судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.; судовий збір у розмірі 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства за №00500191/77_ДСГ від 27.10.2017 року. Відповідач не сплатив позивачу за електричну енергію за договором, що змусило його звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що позивач не вірно зазначив суму основного боргу, яку просить стягнути з відповідача, при визначенні суми заборгованості за договором позивач не відняв суми податку на доход фізичної особи та військовий збір, які відповідачем, як податковим агентом були сплачені до відповідного бюджету, таким чином загальна сума заборгованості складає 38 589,17 грн. Просив відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення загальної суми заборгованості у сумі 10 086,33 грн. ПАТ "Запоріжжяобленерго" знаходиться в складному фінансовому становищі, яке виникло внаслідок встановлення НКРЕКП для відповідача ще з 2015 року нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки ПАТ "Запоріжжяобленерго", встановлення щодобових додаткових відрахувань коштів з поточних рахунків ПАТ "Запоріжжяобленерго", через борги споживачів на електричну енергію, що перешкоджає виконанню підприємством свого обовязку із виконання умов договору. З урахуванням викладеного, просив розстрочити виконання рішення суду щодо стягнення заявлених сум на 12 календарних місяців, зі сплатою сум щомісячно рівними частинами. Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною, оформлення процесуальних документів по справі не потребувало затрати значного часу та не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Також представник відповідача надав до суду заперечення, в якому зазначив, що ознайомившись з розрахунком позивача суми пені у розмірі 5 488,83 грн., було виявлено арифметичні помилки та встановлено, що сума пені, яку необхідно стягнути з відповідача складає 4 309,55 грн., просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1 179,28 грн.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2018 року, яке відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду в ньому питань передбачених ст. 197 ЦПК України. Ухвалою суду від 22.01.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Учасники справи в останнє судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

27.10.2017 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" (далі Електропостачальник) та ОСОБА_1 (далі Споживач) уклали договір № 00500191/77-ДСГ про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом до договору про користування електричною енергією від 18.08.2017 року № 00500191/77 (далі Договір) (а.с.9-11). Також сторони уклали Додаткову угоду № 1 для внесення певних змін до Договору № 00500191/77-ДСГ від 27.10.2017 року (а.с.12).

За умовами Договору Споживач бере на себе зобов'язання продавати Електропостачальнику електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об'єктом електроенергетики (генеруючою установкою) приватного домогосподарства, сонячні панелі якої вмонтовані (встановлені) на даху будинку, величина встановленої потужності якої становить 17,0 кВт, параметри якої відповідають вимогам державних стандартів, а Електропостачальник взяв на себе зобовязання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним господарством, в терміни, передбачені цим договором (пункт 2.1).

Пунктами 3.2.1., 3.2.6., 3.2.7. договору передбачено, що відповідач зобовязаний: купувати у позивача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; проводити розрахунки з позивачем за «зеленим» тарифом у порядку, визначеному розділом 5 цього договору; надавати позивачу в терміни, обумовлені змістом п. 5.4 договору, підписані в двох примірниках, акти приймання-передавання товару (електричної енергії) та купівлі-продажу електроенергії. Позивач згідно з п. 3.3.1. Договору має право на отримання оплати за відпущену відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством.

Пунктом 5.4 договору (в редакції Додаткової угоди) передбачено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Електропостачальником протягом 15 днів місяця, наступного за розрахунковим, за вирахуванням з вартості проданої Споживачем електричної енергії, як доходу Споживача, який підлягає оподаткуванню, суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які Електропостачальник, як податковий агент, сплачує (перераховує) до відповідного бюджету за своїм місцезнаходженням (реєстрації) на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби. Електропостачальник повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви повідомлення.

Відповідно до п. 5.8 Договору у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим Електропостачальник зобов'язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме продав електричну енергію відповідачу, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії №№ 1-10 за жовтень 2017 жовтень 2018 року (а.с.15, 18, 23, 26, 28, 32, 35, 37, 40, 43, 46, 48).

Як вбачається з положень ст.ст.509, 525 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст.ст.546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за придбану електричну енергію згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с.9-12), який відповідачем частково визнається, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в сумі 39 589,17 грн. заборгованості за продану електроенергію та 4 309,55 грн. нарахованої пені. В решті вимог слід відмовити, оскільки за умовами п.5.4 Договору саме на Електропостачальника, як на податкового агента, покладений обов'язок із сплати (перерахунку) до відповідного бюджету за своїм місцезнаходженням (реєстрації) на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які мають вираховуватися з вартості проданої Споживачем електричної енергії, як його доходу, який підлягає оподаткуванню.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., суд виходить з такого.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

За змістом ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено угодою про надання професійної правничої допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 3000,00 грн. та Актом прийняття-передачі наданої професійної правничої допомоги. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, оскільки справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2 400,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 560,87 грн. (704,80 грн. х 43 898,72 грн. / 55 164,33 грн.).

Відповідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи (витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 909,87 грн. (2 400,00 грн. х 43 898,72 грн. / 55 164,33 грн.) на відповідача, в сумі 490,13 грн. на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У відповідності до п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Враховуючи тяжкий фінансовий стан відповідача, відсутність на його поточних рахунках грошових коштів, арешт всіх поточних рахунків, наявність багатомільйонної заборгованості по заробітній платі, по податках і зборах, суд вважає за можливе заяву представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 267-268 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість за продану електроенергію 39 589,17 грн., пеню 4 309,55 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 560,87 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 1 909,87 грн., а всього 46 369 (сорок шість тисяч триста шістдесят девять) грн. 46 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду щодо стягнення боргу в розмірі 46 369,46 грн. на 12 місяців рівними частинами щомісяця до повного погашення заборгованості з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», , м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14.

Повний текст рішення складено 22.02.2019 року.

Суддя В.М. Ходько