ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/423/16-ц Номер провадження 22-ц/814/3089/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційн ою скаргою ОСОБА_1 Володимирівни

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2019 року, постановлену суддею Савченко Л.І., повний текст ухвали складено дата не вказана

за заявою ОСОБА_2 про зупинення провадження

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

У лютому третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 звернулася в суд до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

26 вересня 2019 року до суду першої інстанції третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 554/7809/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним, оскільки у разі задоволення позову про визнання договору позики неукладеним, то перестануть існувати правові підстави для задоволення первісного позову.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (справа № 554/423/16-ц) зупинено до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним (справа № 554/7809/19), яка перебуває на розгляді у Октябрському районному суді м. Полтава.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним (справа № 554/7809/19), у якій ухвалою від 23.09.2019 року відкрито провадження. Предметом спору у ній є визнання неукладеним договору позики, заборгованість за яким позивач ОСОБА_3 просить стягнути за своїм позовом у даній справі. Беручи до уваги те, що рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним може вплинути на рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, оскільки існують об`єктивні обставини, які перешкоджають вирішити справу, тому суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. При цьому судом спростоване заперечення ОСОБА_3 , що позов ОСОБА_2 носить штучний характер та задоволенню не підлягає, оскільки рішення у справі про визнання договору неукладеним не ухвалено, а тому надавати оцінку доказам є передчасним, суд не може наперед встановити, яке рішення буде ухвалено судом по іншій справі, а тому існують всі підстави для зупинення провадження по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що чергове зупинення провадження у справ порушує її право на справедливий судовий розгляд її справи у розумні строки. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку цивільного судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти) які є предметом судового розгляду. Вважає, що суд першої інстанції не мав жодних об`єктивних підстав для зупинення провадження у справі, замість того, щоб надати правову оцінку зловживанням третьою особою своїми процесуальними правами, зупинив без достатніх підстав провадження у справі, яка розглядається Октябрським районним судом м. Полтави з січня 2016 року. Суду першої інстанції при постановленні ухвали про зупинення провадження у справі № 554/423/16-ц було відомо, що судом апеляційної інстанції та судом касаційної інстанції надано правову оцінку вимогам третьої особи щодо договору позики, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та судами вищих інстанцій визначено, що реалізувати свої права третя особа має право саме під час розгляду справи № 554/423/16-ц, провадження в якій зупинено. Судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що третя особа ОСОБА_2 вже вживала заходів щодо затягування розгляду позову ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання договору позики недійсним, провадження у справі № 554/423/16-ц вже було зупинено з тих самих підстав до розгляду судом справи № 554/6547/17 за позовом ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним. Так, ОСОБА_2 , вже будучи залучена, як третя особа із самостійним вимогами на предмет спору, до розгляду справи № 554/423/16-ц за позовом ОСОБА_3 , звернулася до того ж самого суду з позовною заявою про визнання договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним. Також суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що у травні 2019 року ОСОБА_2 до ухвалення постанови Полтавського апеляційного суду від 30.07.2019 р. навпаки вживала всіх заходів для відновлення провадження у справі № 554/423/16-ц, але, коли вказаною постановою їй було відмовлено у задоволенні вимог щодо недійсності договору позики, звернулася до суду з черговим штучним позовом щодо визнання договору неукладеним. Зазначає, що жодних об`єктивних причин, які б заважали розгляду справи № 554/423/16-ц за позовом ОСОБА_3 не існує. Таким чином зупинення судом першої інстанції провадження у справі відповідно до п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є порушенням норм процесуального права та прав позивача на справедливий судовий розгляд справи в розумні строки.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції обставин, що у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним (справа № 554/7809/19), ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 110-111).

Предметом спору у вказаній справі є визнання неукладеним договору позики, заборгованість за яким позивач ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_4 у даній справі.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

По даній справі вбачається, що 25.01.2016 р. до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу у розмірі 13 200 доларів США, у якій ухвалою суду від 25.01.2016 р. відкрито провадження та справа призначалася до розгляду на 03.02.2016 р. (т.1 а.с. 18).

Отже, предметом даного спору є стягнення боргу у розмірі 13 200 доларів США з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за борговою розпискою від 03.09.2012 р.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЦПК України (у редакції, яка була чинна станом на 01.02.2016 р.) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 27 цього Кодексу.

01.02.2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення її по вказаній справі в якості третьої особи без самостійних вимог, оскільки за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2014 р. (№554/122/14-ц) та рішенням цього ж суду від 10.06.2015 р. (№554/1153/15-ц) з ОСОБА_4 на її користь стягнуто грошові суми у розмірі 290 486,27 грн., 6 904,86 грн., 93 689,04 грн., які перебувають на примусовому виконанні у зведеному виконавчому провадженні № 46564114, крім цього, у суді перебуває справа за її позовом про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 89 875,32 грн. У зведеному виконавчому провадженні № 46564114 державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_4 , а саме приватний будинок за адресою АДРЕСА_1 , яке передано на відповідальне зберігання дочці боржника - ОСОБА_3 , яка є позивачем у даній справі. Вважає позов ОСОБА_3 фіктивним, поданий з метою ухилення ОСОБА_4 на її користь заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.1 а.с. 23-24).

Згідно ст. 34 ЦПК України (у редакції, яка була чинна станом на 08.02.2016 р.) треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред`явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов`язки позивача. Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням цієї особи розглядається спочатку.

08.02.2016 р. до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 як третьої особи з самостійними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, в якій ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь пеню у розмірі 98 948,96 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р., укладеним між нею та ОСОБА_4 (т.1 а.с.42-45) та одночасно подала заяву про звільнення її від подальшої сплати судового збору у порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (т.1 а.с. 64).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2016 р. прийнята позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу (т. 1а.с.75-76).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2016 р. заява ОСОБА_2 про зменшення судового збору задоволена частково. Відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору у розмірі 438,28 грн. до ухвалення судового рішення у справі (т.1 а.с. 77-78).

14.03.2016 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 124 214,40 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.1 а.с. 91).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2016 р. клопотання представника позивача ОСОБА_3 за дорученням ОСОБА_6 .С. задоволено, провадження у даній справі зупинено до розгляду Октябрським районним судом м. Полтави справи №554/14897/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно (т.1 а.с.119).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2017 р. відновлено провадження у даній справі, справа призначалася до розгляду на 28.03.2017 р. (т.1 а.с. 133).

13.03.2017 р. до суду надійшла заява ОСОБА_3 про залишення її позову у справі №554/423/16-ц до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення заборгованості без розгляду (т.1 а.с. 143).

22.03.2017 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 288 760,32 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.1 а.с. 144).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 р. заява ОСОБА_3 задоволена, позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - залишена без розгляду (т.1 а.с. 155).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2017 р. апеляційна скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 задоволена частково., ухвала суду Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 р. скасована та справа направлена для продовження розгляду да суду першої інстанції (т.1 а.с. 195-197).

06.06.2017 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 321 137,28 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.1 а.с. 206).

20.11.2017 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення по суті справи №554/6547/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним (т.2 а.с. 31) та подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 394 318,08 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.2 а.с. 32).

20.12.2017 р. представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подала суду заяву про роз`єднання позовних вимог позивача ОСОБА_3 за первісним позовом та позовних вимог третьої особи ОСОБА_2 та виділити позовні вимоги третьої особи в окремне провадження (т.2 а.с. 35-36).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 р. відмовлено у задоволенні клопотання про роз`єднання позовів (т.2 а.с. 38).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2018 р. задоволено клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним (т.2 а.с. 48).

13.05.2019 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 636 547,20 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.08.2013 р. (т.2 а.с. 67).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2019 р. поновлено провадження у даній справі, яка призначалася до розгляду на 01.10.2019 р. (т.2 а.с. 84).

26.09.2019 р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 подала суду заяву про зупинення провадження у даній справі до вирішення по суті справи №554/7809/29 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним (т.2 а.с. 91).

Постановляючи ухвалу від 15.10.2019 р. про зупинення провадження у дані справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним може вплинути на рішення суду у даній справі, що суд не може наперед встановити, яке рішенні буде ухвалено судом по іншій справі, тому існують підстави для зупинення провадження у даній справі.

Проте, апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що згідно вимог ст. 34,35 ЦПК України, у редакції, яка була чинна на час подачі заяв ОСОБА_2 про залучення її по вказаній справі в якості третьої особи без самостійних вимог, а у послідуючому - в якості третьої особи з самостійними вимогами, то вказані норми ЦПК передбачали, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог або треті особи, які заявляють самостійні вимоги, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо відповідно не мають або мають свої вимоги щодо предмета спору. Зокрема вбачається, що третя особа ОСОБА_2 пред`явила самостійні вимоги не в межах предмету спору між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою від 03.09.2012 р., а в межах свого спору між нею та ОСОБА_4 щодо невиконання рішень судів у справах за її позовами і її вимоги полягають у стягненні з останнього пені за борговою розпискою від 02.08.2013 р.

Також апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є завершальною стадією цивільного процесу та регламентується Законом України «Про виконавче провадження». У постанові Полтавського апеляційного суду від 30.07.2019 р. (справа №554/6547/17, провадження 22-ц/814/1780/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним зазначено, що наявність інших справ за позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не впливають на стан виконання виконавчих листів, де боржником є ОСОБА_4 , крім цього, апеляційний суд вказав, що доводи ОСОБА_2 щодо фіктивності договору позики від 03.09.2012 р. можуть бути заявлені останньою в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договром позикик від 03.09.2012 р., в якій вона бере участь у справі та відповідно має процесуальні права.

Згідно ч. 1,2, 4 ст. 44 ЦПК УКраїни учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами;зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Таким чином, вбачається, що у даній справі третя особа ОСОБА_2 , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, маючи самостійні вимоги щодо предмету позову, яким є саме договір позики від 03.09.2012 р., мала процесуальну можливість, користуючись добросовісно процесуальними правами, не допускаючи зловживання ними, пред`явити свій позов про визнання цього договору позики неукладеним саме в цій справі, а не пред`являти окремий позов, за яким 23.09.2019 р. відкрите провадження (справа№554/7809/19, провадження №2/554/2568/2019).

Крім цього, в абзаці 6 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яка прийнята з метою забезпечення правильного та однакового застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ про визнання правочинів недійсними, передбачено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК ( 435-15 ).

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції незаконно зупинив провадження у справі, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош Т. В. Одринська В. М. Триголов