Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3499/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

за участі позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Невмержицького С.С.

у цивільній справі №286/3499/18 за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,119 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка рішенням 10 сесії 11 скликання Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 20.08.1997 року передана в приватну власність ОСОБА_2 та яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за №:02:001:0137. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі продажу, укладеному між ним та ОСОБА_2 . Після набуття у власність зазначеного житлового будинку він став користуватися ним та земельною ділянкою, на якій розміщений будинок. Однак, оформити право власності на земельну ділянку він не може, оскільки немає правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача згідно статті 120 Земельного Кодексу України. Крім того, вказує, що розглядаючи питання про передачу йому земельної ділянки для обслуговування належного на праві власності житлового будинку, Зарічанська сільська рада зобов`язна була з`ясувати та врахувати дану обставину і тільки тоді вирішувати питання на яких умовах передавати в користування земельну ділянку.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 , визнаного дійсним на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 26.08.2008 у справі № 2-1356/08 (а.с.3).

Рішенням десятої сесії ІІ скликання Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 20.08.1997 року ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , про що свідчить також довідка Овруцької міської ради від 07.09.2018 року №1512 (а.с.6,7).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.15).

З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що спірній земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :02:001:0137, її фактичний розмір становить 0,1190 га. (а.с.8-12).

Рішенням 14 сесії VII скликання Овруцької міської ради від 27 липня 2018 року №674 відмовлено ОСОБА_1 у клопотанні щодо скасування рішення сесії Зарічанської сільської ради №128 від 18.10.2016 року. Внесено зміни в договір оренди землі від 30.11.2016 року, встановивши ставку орендної плати за земельну ділянку площею 0,119 га. кадастровий номер :02:001:0137, яка розташована по АДРЕСА_1 , в розмірі 3 (трьох) відсотків від нормативної грошової оцінки в рік (а.с.44).

Рішенням 15 сесії VII скликання Овруцької міської ради від 29 серпня 2018 року №743 відмовлено ОСОБА_1 у клопотанні щодо розірвання договору оренди землі від 30.11.2016 року в односторонньому порядку (а.с.43).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання рішення одинадцятої сесії 6 скликання Зарічанської сільської ради від 18 жовтня 2016 року № 128 протиправним та нечинним відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що із заявлених позивачем підстав та визначення суб`єктного складу сторін позов задоволенню не підлягає.

Так, судом враховано, що згідно з ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В даному випадку спірна земельна ділянка на даний час перебуває в оренді позивача. Договір оренди є чинним.

Обгрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, позивач посилався на положення ст.ст.120 ЗК та ст.377 ЦК.

Зокрема, за змістом ст.377 Цивільного кодексу, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно зі ст.120 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на неї визначається відповідно до договору оренди ділянки…

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Крім того, п.«е» ч.1 ст.141 ЗК передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом чч.1, 3 ст.626 ЦК, двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав й обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох його сторін на зміну, припинення або встановлення прав та обов`язків сторін цього договору.

За змістом ст.655 ЦК, за договором купівлі-продажу, продавець передає/зобов`язується передати майно (товар), а покупець приймає/зобов`язується прийняти майно (товар).

Обгрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, позивач посилався на те, що будинок, який розміщений на спірній земельній ділянці, належить йому на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 . Отже, і перехід права на земельну ділянку позивач обумовлює саме правовідносинами, що випливають із цього договору.

Разом з тим, позивачем не доведено, яким чином Овруцька міська рада порушила права позивача у спірних правовідносинах.

У зв`язку з цим суд першої інстанції по суті правильно вважав, що підстав для задоволення позову не було.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 29.11.2019 року.