Справа № 646/5130/18
№ провадження 2/646/433/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.01.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.,
за участю секретаря Костіна О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,
Позов мотивовано тим, що 03 лютого 2007 року помер батько позивача, ОСОБА_6. Після його смерті була відкрита спадщина, яку прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_7, дружина померлого, яка на теперішній час померла. Спадкове майно складалось з Ѕ частини житлового будинку з земельною ділянкою та відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Дружби народів, 211, та вкладів в ТВБВ Ощадбанку. Відповідно до укладеного 20.02.2008 між позивачем та ОСОБА_7 договору про розподіл спадкового майна, зареєстрованого в реєстрі за № 1-309, Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Льговська, буд. № 38 було повністю успадковано ОСОБА_1, а квартира № 122 у житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Дружби народів, 211 та вклади в ТВБВ Ощадбанку ОСОБА_7
При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав на земельну ділянку ОСОБА_1 отримав відповідь державного нотаріуса Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 08.08.2018 № 3756/02-14, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки на підставі невизначеності розміру частки земельної ділянки, яка належала померлому.
Оскільки позивач, який в порядку спадкування успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_8 не зявились, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили.
При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідачі були повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Спадкова справа відкрита Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2008, зареєстрованого в реєстрі за № 1-278 (спадкова справа № 728/2007) спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться в м. Харкові, вул. Льговська, буд. № 38. На земельній ділянці площею 976 кв.м. розташований житловий будинок з прибудовами літ А-1, дерево, обкладене цеглою, житловою площею 51,5 кв.м. При ньому є такі будівлі та споруди: льох літ Д, сараї літ. Ж, З, вбиральні літ И, Л, гаражі літ М, Н, огорожа № 1-3, 6-8, колодязь № 4. Інше свідоцтво про право на спадщину за законом видано на квартиру № 122 у житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Дружби народів, 211
Відповідно до укладеного 20.02.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 договору про розподіл спадкового майна, зареєстрованого в реєстрі за № 1-309, Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Льговська, буд. № 38, було повністю успадковано ОСОБА_1, а квартира № 122 у житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Дружби народів, 211 та вклади в ТВБВ Ощадбанку ОСОБА_7
Крім того, встановлено, що 20.12.2004 було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_2Д продала ОСОБА_5 Ѕ частини земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Льговська, 38, площею 0,0976 га.
Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно частини 2 статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно частин 1, 3 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст. 355 Цивільного кодексу України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч.1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Згідно ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно ч.1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Згідно частин 1, 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до заяви позивача, який в позовній заяві просив залишити судові витрати за собою.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, статтями 355, 368, 369, 372, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1226, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд
Позовні вимоги - задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п. п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК Українив новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення може бути переглянуте Червонозаводським районним судом міста Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Суддя: Єжов В.А.