Дата документу 13.03.2019
13 березня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Купавської Н.М.
при секретарі - Діденко Т.Ю.
розглянувши порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін у м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач, інтереси якого представляє ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 Відповідачка зареєстрована у вказаному будинку, однак не проживає в ньому з 2011 року. Реєстрація місця проживання відповідачки у належному йому будинку створює перешкоди у реалізації його прав на власність, а також впливає на розмір комунальних витрат.
В судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «за непроживання адресата».
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає.
Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.04.1988 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується доданою до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.7/.
Згідно довідки голови Костянтинівської сільської ради, ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 але не проживає за вказаною адресою з 2011 року /а.с.8-9/.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не мешкає в ньому з 2011 року. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, останній не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності ОСОБА_2 в будинку судом не встановлено.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 264, 265, 268, 280-284, 352-356 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: