Справа № 274/1596/19
Провадження № 2/0274/1456/19
УХВАЛА

20.03.2019 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, заінтересована особа: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом, згідно якого просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_3Д, померлого 20.11.1994 року, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Бердичів, вул. Сакко і Ванцетті, 6, в порядку спадкування за законом.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження вважає, що вказана позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 р.) .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 184 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт прийняття нею спадщини після батька ОСОБА_3, який помер 20.08.1994 року, тобто факту, який згідно норм Цивільно-процесуального кодексу України розглядається в порядку окремого провадження, а не позовного.

Заявницею не зазначено та не обгрунтовано підстав наявності спору, тому не зрозуміло чому заяву подано в порядку позовного провадження, а не окремого.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Також, відповідно до ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 Цивільного кодексу, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності Цивільного Кодексу України, тобто після 1 січня 2004 року. Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

Варто додати, що згідно ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 визначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР.

Тому висунуті позивачем вимоги потребують уточнення.

Якщо позивач звертається до суду в порядку позовного провадження, то слід зазначити ціну позову, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна.

Суд звертає увагу позивача також на те, що відповідно до вимог ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони і треті особи, в справах окремого провадження - заявник та заінтересовані особи.

Отже, вказані недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до судового розгляду, у зв'язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, заінтересована особа: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Розяснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Вдовиченко