Справа № 185/8453/19
Провадження № 2/185/4098/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду м. Павлограда, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;
300,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500,00 грн. - штраф (фіксована частина),
2443,48 грн. - штраф (процентна складова).
Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові зазначив, що просить суд, розглядати справу за його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Письмовий відзив на позов не надав.
Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 27 липня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний Договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, де зазначено, що ОСОБА_1 просить відкрити рахунок і надати перелічені нижче послуги», де в розділі «Кредитна картка» зазначено: тип карти: НОМЕР_1 ; валюта: гривня; тип кредитного ліміту: фінансовий; Сума кредитного ліміту: 3900,00 грн.; базова процентна ставка: 36% із рахунку 360 днів на рік; Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти; Порядок погашення заборгованості: щорічний платіж у розмірі 7% від суми заборгованості.».
Окрім цього в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку зазначено, що ОСОБА_1 підписавши цю Анкету, «Він ознайомився та згодний з тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Він виражає свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку наявні підписи як ОСОБА_1 , так і підпис представника ПАТ КБ «Приватбанк», а також «номер картки: № НОМЕР_2 та дата відкриття рахунку: 06/ 09 », та зазначена письмово дата укладення цієї Анкети-заяви, а саме: «27.07.2006»(арк.с.14).
Також судом при дослідженні Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку № б/н від 27 липня 2006 року, встановлено, що послуги, які пропонував Банк гр. ОСОБА_1 виражалися у наданні останньому банківських карток, що вбачається з Анкети-заяви, де він «просить відкрити рахунок і надати перелічені нижче послуги кредитна картка», а тобто видача карткових банківських продуктів громадянам підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» оскільки у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.
Згідно з п. 22 ч. 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ОСОБА_1 з ПАТ КБ «Приватбанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Аналогічна позиція викладена з приводу аналогічної справи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позов задоволено частково, то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 1921,00 грн. сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням(арк.с.1) потрібно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст.263, 264, 265, 280-282 ЦПК України суд -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити частково.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін