Провадження № 2/235/797/19
Справа № 235/1236/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.09.199р. по 19.03.2014р., звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з переходом на пенсію.

07.12.2017р. був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, який затверджено 11.12.2017р. начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_2, яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, ХОЗЛ ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, JIH І-ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст.- за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - захворювання професійні, встановлені вперше.

17.03.2014р. він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, де йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності з 29.12.2017р. безстроково: 35% за хронічною радикулопатією, 15% за ХОЗЛ, 15% за приглухуватістю, встановлено третю групу інвалідності за профзахворюванням безстроково.

За висновком про умови та характер праці йому рекомендовані «Д» невролога, пульманолога, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі у вигляді медикаментозного, санаторно-курортного лікування.

Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних завязків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 125 000 грн.

У встановлений судом строк представник відповідача ОСОБА_5 надав відзив, в якому зазначив, що ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позов визнає частково в розмірі 26 000 грн. (із умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Позивач працював на їх підприємстві з 20.03.1996р. по 19.03.2014р. з повним робочим днем у шахті. За час роботи позивач по справі отримав травму та професійне захворювання. У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з підприємства суму моральної шкоди у розмірі 125 000 грн., але вказана суму є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральна шкода, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На думку відповідача іншими обставинами, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначенні моральної шкоди, є те, що позивач з 2010 року знав про погіршення стану свого здоров'я після чого не одноразово звертався до лікаря, що підтверджується змістом позовної заяви. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоровя, умисно та усвідомлюючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у звязку з погіршенням стану його здоровя. Саме приховуванням погіршення стану здоровя у позивача та недбалим ставленням до свого стану здоров'я позивач сприяв розвитку у нього професійних захворювань та виникненню у нього стійкої втрати працездатності. В свою чергу ПрАТ « ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобовязаний проходити обовязкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених 2011-2014 р.р. медоглядів, які за кошти ПрАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний такий, який може працювати в підземних умовах. Зазначені обставини позивач не може не визнати. В іншому разі в ПрАТ «ШУ «Покровське» буде просити про витребування доказів з медичних закладів. Законодавством, зокрема ст.ст.169, 170 КзпП України, ст.17 ЗУ «Про охорону праці», наказом МОЗ від 21.05.2007 р. № 246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», передбачено, що при прийнятті на роботу та під час роботи працівники повинні проходити обовязкові попередні та періодичні огляди. Із змісту цих нормативних актів також витікає, що медичні огляди проводяться з метою визначення стану здоровя працівника і можливості виконання без погіршення стану здоровя професійних обовязків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу; виявлення професійних захворювань, що виникли раніше при роботі попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань; своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних професійних захворювань, загальних та виробничо зумовлених захворювань у працівників; вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу

Відповідно до вищевказаних норм законодавства, у разі виявлення ознак захворювань працівнику повинен бути виданий лікарнею медичний висновок, який виключає можливість продовження роботи за професією, та який буде мати наслідком виникнення у ПрАТ «ШУ «Покровське» обовязку перевести працівника на іншу роботу, або звільнити його за станом здоровя із наданням встановлених законодавством пільга та гарантій. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоровя у ОСОБА_1 під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і якщо з цих причин зазначена вище особа не була своєчасно усунута ПрАТ «ШУ «Покровське» від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також тими іншими обставинами, про які йдеться в статті 23 ЦКУ і які повинен враховувати суд при визначені розумні моральної шкоди. Просив суд взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що працюючи в шахті працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів. Тому позивач вже при прийняті на роботу повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом свого здоровя. Позивачем було допущено недбале ставлення до стану свого здоровя та мало того позивач умисно приховував погіршення стану свого здоровя. Згідно аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, встановлено, що «за інформацією судів Донецької області, якими враховано правову позицію Верховного Суду України, розмір моральної шкоди визначався відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10% дорівнював 3 000 гри., при 30% - 9 000 грн., при 80% - 24 000 гри.». Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31,03.1995р. № 4 також передбачає, що розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди також просить врахувати, що позивач описує у своїй позовній заяві свої моральні страждання тим, що у результаті захворювання позивач не може забезпечувати потреби своєї сімї. На думку відповідача позивач не позбавлений права і далі забезпечувати потреби своєї родини тому, що позивачу виплачується значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості машиніста гірничих виїмкових машин 5 р. підземним з повним робочим днем в шахті, з 20 вересня 1996 року по 19 березня 2014 року звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с.25-28).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 17 жовтня 2017 року № 36/909 позивачу встановлено професійне захворювання хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, ХОЗЛ ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, JIH І-ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст.- за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - захворювання професійні, встановлені вперше

Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 7 грудня 2017 року, затвердженого 11 грудня 2017 року Начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_2П, професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактору фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил, шум.

За висновком МСЕК Серія 12ААА № 066574 від 05.03.2018 року позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% хр. п/кр; 15% ХОЗЛ, 15 % приглухув, третю групу інвалідності з 29.12.2017 року безстроково у звязку із встановленням професійних захворювань, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування.

Згідно довідки МСЕК АВ № 0869465 від 05.03.2018р. позивачу повторно встановлено 3 група інвалідності безстроково з 29.12.2017 року, визначена потреба в спостереженні та лікуванні у «Д» невролога, пульманолога.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК, епікризом.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 45 000 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками, 45 000 (сорок пять) тисяч гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (семисот шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, м. Покровськ Донецької області, мікрорайон ЮжнийАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправліня «Покровське», м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, 1а, ЕДРПОУ 13498562.

Суддя Г.В. Назаренко