Провадження № 2/127/5504/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,
секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.
Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2009 р. по 2016 р.
В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час позивач разом з сином проживають окремо від відповідача в її батьків у м. Вінниці. Тоді як відповідач залишився проживати та працювати в м. Києві.
Після розірвання шлюбу син перебуває на утриманні матері позивача в справі, вона повністю забезпечує його фізичний, духовний розвиток, купує одяг, продукти харчування, оплачує гуртки та шкільні потреби.
Відповідач надає допомогу на утримання сина, проте нерегулярно. Тому позивач вважає більш доцільним стягнення аліментів офіційним шляхом, закріпленим в чинному законодавстві України.
Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росте, з кожним днем його потреби зростають. Окрім базових потреб, одягу, взуття, щомісячно мають місце додаткові, постійні витрати на навчання, гуртки та оздоровлення.
Згідно із ст.ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.
Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2009 р. по 2016 р.
В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час позивач разом з сином проживають окремо у м. Вінниці в батьків позивача .
Відповідач залишився проживати та працювати в м. Києві.
Після розірвання шлюбу син перебуває на утриманні матері позивача в справі, яка забезпечує його фізичний, духовний розвиток, купує одяг, продукти харчування.
Відповідач надає допомогу на утримання сина, проте нерегулярно.
Згідно із ст.ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення ними повноліття.
На даний час відповідач не має постійного регулярного доходу, оскільки звільнений з військової служби у червні 2017 року та зареєстрований як фізична особа підприємець.
Позивачу одній важко утримувати сина.
Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов`язком обох батьків.
Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов`язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров`я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець. Однак, зважаючи на скрутну економічно-політичну ситуацію в країні зайняття підприємницькою діяльністю наразі доходів не приносить, відповідачу доводиться періодично шукати роботу та залучати кредитні кошти для забезпечення потреб дитини.
Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Тобто, у випадках, якщо зобов`язаний сплачувати аліменти на дитину батько має нерегулярний, мінливий заробіток, або він отримує заробіток або інший дохід повністю або частково в натурі або в іноземній валюті, або якщо у цього батька відсутній заробіток або інший дохід, а також в інших випадках, якщо стягнення аліментів у частковому відношенні до заробітку батька неможливо, важко або суттєво порушує інтереси однієї зі сторін, суд вправі визначити розмір аліментів, що стягуються щомісяця у твердій грошовій сумі або одночасно в частках і в твердій грошовій сумі.
Наразі ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа підприємець, тому визначати розмір аліментів належить у частці від його заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі.
З огляду на викладене, суд ухвалює рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.12.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, то суд відмовляє в задоволенні цієї позовної вимоги з наступних підстав.
Відповідно до ст. 185 СК крім сплати аліментів, той з батьків, з кого присуджується стягнення аліментів на дитину зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення: разово; періодично; постійно. За ст. 185 СК України обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину обумовлюється «винятковими» обставинами важкою хворобою дитини, каліцтвом тощо.
Наданими позивачем письмовими доказами не доведено негативні обставини, що можуть слугувати для стягнення додаткових витрат на дитину.
Так, сину ОСОБА_4 проведено операцію з приводу урологічного захворювання, після якої він повністю одужав, необхідності продовжувати лікування немає. Переважна більшість витрат на проведення операції фінансувалась за кошти батька ОСОБА_2 .
Щодо захворювання сина на скаліоз, суду не надано допустимі та достатні докази про те, який місячний чи річний розмір витрат планується матір`ю на лікування цього захворювання. До того ж скаліоз дитини у віці шести років не є важкою хворобою дитини.
Розмір додаткових витрат визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, які мають істотне значення (тобто враховується матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інше).
Слід зауважити, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Такі додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо аліментні зобов`язання, в більшості випадків суд задовольняє, так як їх стягнення викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витрати, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тобто, заявляючи разові витрати, необхідно надати докази усієї суми витрат, та просити стягнути половину. Заявляючи ж періодичні або постійні витрати, Позивач повинен довести їх необхідність, тобто якщо це витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Якщо додаткові витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.
ОСОБА_1 документально не підтвердила заявлені нею додаткові витрати на дитину.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 185 СК України, ст.ст. 4,76-81, 89, 141,263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.12.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 704,80 грн.
Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.03.2019 р.

Суддя