Постанова

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 2-118/2001

провадження № 61-3614ав19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Фірма «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN),

суб`єкт оскарження - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Київ Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Сидорак Тарас Ігорович,

заінтересована особа (божник) - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року у складі судді Шебуєва В. А. у справі за скаргою Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Київ Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Сидорака Тараса Ігоровича від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виданого 05 листопада 2001 року Апеляційним судом міста Києва виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника і судового рішення апеляційного суду як суду першої інстанції.

29 грудня 2018 року Фірма «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) звернулася до апеляційного суду як суду першої інстанції із вказаною скаргою, посилаючись на те, що на виконання рішення Арбітражного суду міста Стокгольм (Швеція) 05 листопада 2001 року Апеляційним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-118 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») на її користь 6 818 943,70 грн заборгованості. 27 січня 2003 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Київ Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ)винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. 24 липня 2017 року Фірма дізналася, що 28 листопада 2007 року державним виконавцем Сидораком Т. І. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі. Заявник вважає, що державний виконавець не мав права закінчувати виконавче провадження, оскільки через дії шахраїв грошові кошти були перераховані на рахунок іншої юридичної особи. У зв`язку з цим 02 серпня 2017 року Фірма оскаржила постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження шляхом пред`явлення відповідного позову в порядку адміністративного судочинства. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року позов задоволено. Однак 20 грудня 2018 року Шостим апеляційним адміністративним судом вказане рішення було скасоване із закриття провадження у справі та роз`яснено право звернутися з відповідною скаргою до суду, який видав виконавчий документ. Враховуючи викладене, Фірма «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) просила: поновити їй процесуальний строк на подання до суду скарги; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Сидорака Т. І. про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року скаргу Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, а саме: подання у відповідній кількості примірників скарги із зазначенням боржника, його місцезнаходження та обставин, які б вказували на поважність причин неподання скарги з 28 листопада 2007 року по 02 серпня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, постановленою ним як судом першої інстанції, відмовлено в задоволенні заяви Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) про поновлення процесуального строку для подання скарги на постанову державного виконавця. Скаргу Фірми «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що доводи заявника про час його ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови державного виконавця не відповідають матеріалам справи, оскільки Фірма отримала копію вказаної постанови 02 червня 2010 року і оскаржила її 01 листопада 2010 року начальнику виконавчої служби, а 11 лютого 2011 року - звернулася із скаргою до адміністративного суду. Таким чином, заявником не доведено поважності причин пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим скарга підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У лютому 2019 року Фірма «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до вказаного суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець не направляв на адресу Фірми постанову про закінчення виконавчого провадження, чим позбавив стягувача права на її своєчасне оскарження. Лише 24 липня 2017 року заявник дізнався про існування вказаної постанови, у зв`язку з чим 02 серпня 2017 року оскаржив її в порядку адміністративного судочинства шляхом пред`явлення відповідного позову. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року позов було задоволено. Однак 20 грудня 2018 року Шостим апеляційним адміністративним судом вказане рішення було скасоване та закрито провадження у справі. Питання щодо юрисдикції справи призвели до того, що Фірма вимушена була звертатися із скаргою вже в порядку цивільного судочинства, в якому її право на доступ до суду було обмежене.

У березні 2019 року ДП «НАЕК «Енергоатом» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що Київський апеляційний суд правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення. Заявник дізнався про існування оскаржуваної постанови в червні 2010 року та неодноразово її оскаржував у судах, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Право на справедливий суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарги.

У квітні 2019 року Відділ ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на те, що Фірмою «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) не наведено обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку подання скарги. Посилання заявника на те, що він дізнався про існування постанови про закінчення виконавчого провадження лише 24 липня 2017 року, не підтверджене належними та допустимими доказами, і не може бути підставою для поновлення строку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року, у справі № 2а-2058/11/2670 за позовом Фірми «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ про визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року, було відмовлено заявнику у поновленні строку звернення до суду, позовну заяву залишено без розгляду.

Під час розгляду вказаної справи судами було встановлено, що 02 червня 2010 року Фірма «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) через свого представника ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження щодо примусового виконання виданого 05 листопада 2001 року Апеляційним судом міста Києва виконавчого листа про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості та отримала копію постанови державного виконавця Відділу ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ Сидорака Т. І.від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження. 01 листопада 2010 року Фірма оскаржила вказану постанову державного виконавця до начальника відділу державної виконавчої служби, а 11 лютого 2011 року - звернулася із скаргою до суду.

В подальшому Фірма «Джі плюс Ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) зверталася до адміністративного суду з позовом про оскарження бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби щодо розгляду поданої нею 01 листопада 2010 року скарги на постанову державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2012 року вказаний позов було залишено без розгляду.

Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 353, частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строкпроводиться без повідомлення учасників справи.

Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи, як це передбачено частиною третьою статті 369 ЦПК України, Верховним Судом не встановлено, апеляційна скарга таких доводів не містить.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, четвертої, сьомої, восьмої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Відмовляючи в задоволенні заяви Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) про поновлення процесуального строку для подання скарги на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року та залишаючи цю скаргу без розгляду, апеляційний суд як суд першої інстанції, з урахуванням вказаних норм процесуального права, обґрунтовано виходив з того, що заявник дізнався про існування оскаржуваної постанови в червні 2010 року та неодноразово її оскаржував до різних судових інстанцій, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про те, що зазначені Фірмою причини пропуску строку для подання скарги не можуть вважатися поважними.

Поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду, та за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності. Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Посилання заявника на порушення Київським апеляційним судом статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини є безпідставними, оскільки суд діяв у повній відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що Фірма дізналася про існування постанови державного виконався про закінчення виконавчого провадження лише 24 липня 2017 року, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими у цій справі та наведеними вище обставинами.

Аргументи апеляційної скарги про те, що 02 серпня 2017 року Фірма оскаржувала вказану постанову в порядку адміністративного судочинства і рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року позов було задоволено, однак 20 грудня 2018 року Шостим апеляційним адміністративним судом рішення місцевого суду було скасоване та закрито провадження у справі, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатися із скаргою вже в порядку цивільного судочинства, є неспроможними, оскільки подання позову до неналежного суду не є підставою для поновлення процесуальних строків. Заявник дізнався про існування постанови державного виконавця у 2010 році і починаючи з 2011 року неодноразово її оскаржував як до начальника органу виконавчої служби, так і до суду.

Інші доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права Київським апеляційним судом.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Щодо заяви ДП «НАЕК «Енергоатом» про зупинення апеляційного провадження у справі.

У березні 2019 року ДП «НАЕК «Енергоатом» подало до Верховного Суду заяву про зупинення апеляційного провадження у справі у зв`язку з тим, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа за касаційною скаргою Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі за позовом Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ про скасування постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) заборгованості. Таким чином, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання, в межах якої юрисдикції - адміністративної чи цивільної - належить розглядати спір щодо оскарження вказаної постанови.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі за позовом Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ міста Київ про скасування постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження, набрала законної сили з дня її прийняття, то відсутні підстави для зупинення апеляційного провадження у цій справі. Зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у справі, що переглядається.

Крім цього, згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо клопотання ДП «НАЕК «Енергоатом» про застосування до представника заявника заходів процесуального примусу.

У березні 2019 року ДП «НАЕК «Енергоатом» подало до Верховного Суду клопотання про притягнення до відповідальності представника Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) - ОСОБА_4 . за введення суд в оману, в якому просило постановити ухвалу про стягнення з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету штрафу за зловживання процесуальними правами (введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, перешкоджання встановленню істини і повідомлення неправдивої інформації у скарзі, клопотанні про поновлення процесуального строку та апеляційній скарзі про те, коли представнику стало відомо про існування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження).

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦПК України визначені види заходів процесуального примусу, в тому числі і штраф.

Згідно з частиною першою статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не встановлено імперативного характеру застосування заходів процесуального примусу, в тому числі й штрафу, оскільки це є правом суду, а не його обов`язком.

Договір про надання правової допомоги був укладений між Фірмою «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) та ОСОБА_4 лише 30 липня 2018 року, а тому немає обґрунтованих підстав стверджувати, що представнику заявника було відомо про існування оскаржуваної постанови державного виконавця з 02 червня 2010 року.

Аналіз клопотання свідчить про відсутність підстав для застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтею 148 ЦПК України, оскільки ДП «НАЕК «Енергоатом» не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення представником заявника - ОСОБА_4 під час перегляду Верховним Судом оскаржуваного судового рішення дій, які б могли бути розцінені як зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зупинення апеляційного провадження у справі.

Апеляційну скаргу Фірми «Джі плюс ейч МОНТАЖ ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbN) залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 рокузалишити без змін.

Відмовити в задоволенні клопотання Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про застосування заходів процесуального примусу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак