Справа № 311/3512/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Василівка
Василівський районний суд Запорізької області
в складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі: Осінцевій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду міста Василівка заяву про відвід судді у цивільній справі № 311/3512/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
12 березня 2019 року на адресу суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про відвід судді, в якій зазначено, що вона має сумніви в обєктивності та неупередженості судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., який розглядає зазначену справу, посилаючись на те, що в 2011 році вказаним суддею винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів, яке за її апеляційною скаргою було змінено рішенням суду апеляційної інстанції.
Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А. від 15 березня 2019 року заява позивачки ОСОБА_1 про відвід судді визнана необґрунтованою та провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.
Суд на підставі ч.8 ст.40 ЦПК України вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись із заявою позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2019 року, суд приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік підстав для відводу судді встановлений ст.ст.36, 37 ЦПК України.
Зокрема, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості і обєктивності.
Ст.10 ЦПК України, статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. За субєктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.
В заяві про відвід судді, позивачкою ОСОБА_1 не наведено обставин та не надано жодних належних доказів, які б свідчили про упередженість судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А. при розгляді цивільної справи № 311/3512/18, а також того, що головуючий суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи, а всі твердження базуються на припущеннях та субєктивній думці позивача.
Таким чином, на думку суду, відсутні обставини, які б вказували на зацікавленість та упередженість судді Задорожко Д.А. та давали б підстави для його відводу від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Незгода з процесуальними рішеннями головуючого у цивільній справі судді не може бути підставою для відводу судді, що відповідає приписам ч.4 ст.36 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258, 260, 261 ЦПК України, суд -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А. у цивільній справі № 311/3512/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5