Справа №: 398/155/19
провадження №: 2/398/695/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" березня 2019 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Коліуш Г.В., за участю секретаря судового засідання Михно О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

з участю:

прокурора - Ніколаєвої В.М.

відповідача - ОСОБА_1- в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Позов обґрунтований тим, що 29.04.2016 року близько 23год. 40хв. ОСОБА_1, порушуючи вимоги п.п. 2.9 (а), 12.4 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного спяніння керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер 37-393 АН, при цьому достовірно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, про якій його експлуатація заборонена, рухався у темну пору доби зі швидкістю 80-100 км/год по вул.. Соборній в напрямку вул.. Шевченко в с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області. Ігноруючи вимоги пунктів 1.2, 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п.п. 12.1 та 12.2 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу. Під час руху по ділянці проїзної частини дороги, яка має заокруглення вправо по ходу його руху, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на ліве узбіччя по ходу його руху, де допустив наїзд на 2 дерева. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер 37-393 АН, ОСОБА_2 згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 28.05.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми та в даному випадку призвели до смерті останнього; пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер 37-393 AH, Hop ОСОБА_3, згідно висновку судово-медичної експертизи №284 від 22.06.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів лівої стегнової та плечової кісток, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості та викликали тривалий розлад здоровя на термін понад 21 добу. Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.286 КК України, вартість стаціонарного лікування становить 7 411 грн. 56 коп.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами. З мотивувальної частини вироку вбачається, що 29.04.2016 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_1, порушуючи вимог п.п. 2.9 (а), 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння; п.12.4.У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.), перебуваючи в стані алкогольного спяніння керував автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер 37-393 АН, при цьому достовірно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, при якій його експлуатація заборонена, і яка виражалася у встановленні на задню вісь шини різних моделей з різними малюнками протектора, що відповідно до вимог п.31.4 ПДР України забороняє експлуатацію транспортного засобу (п. 31.4.5. Колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора), рухався у темну пору доби зі швидкістю близько 80-100 км/год., по вул. Соборній, в напрямку вул. Шевченко в с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області. Ігноруючи вимоги пунктів 1.2, 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, а саме: п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п.п. 12.1 та 12.2 ПДР України (п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги) не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу. Під час руху по ділянці проїзної частини дороги, яка має заокруглення вправо по ходу його руху, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на ліве узбіччя по ходу його руху, де допустив наїзд на 2 дерева. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер 37-393 АН, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 28.05.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рана волосистої частини голови, крововилив у мякі тканини волосистої частини голови, субдуральна гематома, субарахноїдальні крововилив в сукупності з переломом основи черепу, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному звязку з отриманими тілесними ушкодженнями; пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер 37-393 АН, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно висновку судово-медичної експертизи №284 від 22.06.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів лівої стегнової та плечової кісток, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості та викликали тривалий розлад здоровя на термін понад 21 добу. При цьому, цивільний позов у кримінальному провадження в інтересах держави про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину процесуальним прокурором не заявлявся. Вирок набрав законної сили 30 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

У відповідності до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4.

Згідно з довідкою МКЛПЗ міська лікарня №1 м. Олександрії, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.04.2016 року по 01.06.2016 року в ортопедо-травматологічному відділенні. Всього 32 ліжко-днів. Сума витрат по лікуванню на 1 ліжко-день складає в квітні 210,57грн., травні 232,29грн.. Загальна сума видатків, затрачених на лікування ОСОБА_4, з урахуванням додаткових витрат складає 7 411 грн. 56 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, належать видатки на охорону здоровя.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міській комунальний лікувально-профілактичний заклад міська лікарня №1 м. Олександрії є комунальним підприємством, засновником якого є Олександрійська міська рада, тому витрати на лікування потерпілого необхідно стягнути в дохід місцевого бюджету Олександрійської міської ради Кіровоградської області.

Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України у судовий збір в розмір 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 89, 141, 223, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області (місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чижевського, 1а, ) в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради (місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області (місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр.. Соборний, 59, ) в дохід місцевого бюджету кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 злочину в сумі 7 411 (сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь держави судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.03.2019 року.

Суддя Г.В. Коліуш