Ухвала

19 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/9736/18

провадження № 61-5345ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого

2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду, з урахуванням уточнених позовних вимог, про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на свою користь страхового відшкодування матеріальних збитків у розмірі

10 164,16 грн, з ОСОБА_1 на свою користь відшкодування матеріальних збитків у розмірі 31 683,79 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 травня 2016 року сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в результаті якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася

08 травня 2016 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». До

ПрАТ «СК «Провідна» позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування, яке виплачене в розмірі 39 335,84 грн.

Після ремонту транспортного засобу, ОСОБА_2 було подано до ПрАТ «СК «Провідна» акт виконаних робіт та квитанції про оплату вартості деталей та відновлювальних робіт для отримання страхового відшкодування в межах ліміту, про що отримала відмову.

Згідно з Актом виконаних робіт від 10 травня 2016 року № СРФСА-002164 вартість за послугу діагностики ходової і частини керма склала 144,66 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт № СРФСА-002233 від 13 травня

2016 року проводились роботи по перевірці, регулюванню, і арматурні роботи перестановки рульового валу, вартістю 520,80 грн.

Згідно Акту виконаних робіт від 14 червня 2016 року на підставі рахунку

№ 52, загальна вартість фарбування та відновлювальної роботи складає

16 000,00 грн.

Деталі для відновлення автомобіля закуплені в суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, вартість яких складала 41 607,00 грн згідно товарного чеку від 25 травня 2016 року № 68.

Зазначила, що нею була придбана нова автомобільна шина, вартістю

2 910,00 грн, згідно з експрес накладною від 10 травня 2016 року

№ 599980999. На відновлення транспортного засобу позивачем витрачено 61 182,46 грн.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 15 червня 2016 року, складеним ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» втрата товарної вартості складає 18 901,33 грн. За дану послугу позивач сплатила 1 100,00 грн.

Таким чином, витрати на відновлення транспортного засобу складають

81 183,79 грн (61 182, 46 грн + 18 901,33 грн + 1 110, 00 грн), а тому за договором страхування з ПрАТ «СК «Провідна» підлягає стягненню сума в розмірі 10 164,16 грн, а з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 31 683,79 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 31 683,79 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня

2018 року залишено без змін.

07 березня 2019 року до Верховного Суду звернувся ОСОБА_1 із касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від

01 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 760/9736/18 є стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у розмірі 10 164,16 грн, з ОСОБА_1 у розмірі 31 683,79 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року, Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило