Справа № 354/1006/19
Провадження № 2/354/544/19
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

28 листопада 2019 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

26.11.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики.

Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться за місцем його проживання.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 02.05.2018 року він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000 дол.США. 20.04.2019 року позивач написав заяву в поліцію відносно шахрайських дій відповідача, оскільки останній не повернув гроші. Під час допиту відповідача останній підтвердив факт отримання коштів, проте до цього часу так і не повернув. Тому заявник вважає, що в разі незадоволення заяви про забезпечення позову, можливе ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення позову, просить його заяву задовольнити.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 50 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст.150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову. Перераховуючи в ч.1 цієї статті види забезпечення позову та зазначаючи в ч.2 цієї статті про право суду вжити інші види, законодавець не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Як зазначено в п.п.1,2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Про те, що між сторонами існує спір, свідчить факт звернення позивача до суду за захистом його прав.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заявлена заявником необхідність обрання забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться за місцем його проживання є обґрунтованою, та підлягає до задоволення, оскільки з матеріалів справи вбачається продовження будівництва відповідачем після скасування дозвільних документів.

Підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення, передбачених ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно і грошові кошти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в межах основного зобов`язання за договором позики в сумі 20000 ( двадцять тисяч) доларів США.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: М. В. Польська