ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3913/19 Справа № 2-638/11 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб в порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року, ухваленого суддею Ліонідовою О.В. у смт. Широке, повний текст рішення суду складений 12 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. У березні 2012 року позивач уточнивши позовні вимоги, залучив до участі у справі в якості відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» (надаті - ПрАТ «СК»ТАС»).

В мотивування заявлених вимог зазначив, що 21 березня 2008 року за участю позивача та відповідача ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК»ТАС», сталася дорожньо-транспортна пригода.

Винним в ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 Позивач повідомив страховика та надав відповідні документи на підтвердження страхового випадку. Проте відповідач ПрАТ «СК»ТАС» відмовив 28.11.2008 року у здійсненні страхової виплати у зв'язку із наданням страхувальником неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт та обставини настання страхового випадку. Через відмову страховика виплатити страхове відшкодування, після уточнення позовних вимог в останній редакції від 02 березня 2017 року позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК»ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 17258,87 грн., суму пені - 22150,97 грн. та три відсотки річних 4472,63 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року за заявою позивача ОСОБА_1 позовні вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК»ТАС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 17258,87 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 02.03.2016 по 02.03.2017 у розмірі 5683,67 грн., три відсотки річних з простроченої суми за період з 02.03.2014 по 02.03.2017 в розмірі 1554,60 грн., судові витрати в розмірі 1426,98 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ПрАТ «СК»ТАС» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що судом не враховано пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, який починається з 22 квітня 2008 року, про застосування якого заявлено відповідачем. Крім того, вважає, що при стягненні страхового відшкодування судом не враховано суму 3300 грн. виплачених добровільно винною особою, а також не зменшено страхове відшкодування на розмір франшизи.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем в частині задоволення позовних вимог, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Шкода суперБ» реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.24 том 1).

Постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2008 року водія ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яка сталася 21 березня 2008 року о 6.30 годині під час керування транспортним засобом марки Москвич 21412, реєстраційний номер НОМЕР_4 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області по вул. Нєдєліна, не дотримавшись безпечної дистанції з врахуванням швидкості руху, ОСОБА_2 здійснив зіткнення з транспортним засобом Шкода Супер Б д/н НОМЕР_1, який зупинився та здійснював поворот ліворуч - під керуванням водія ОСОБА_1, (том.1 а.с.4).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СК»ТАС» строком з 26.12.2007 року по 25.12.2008 року, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/5246530 від 25 грудня 2007 року (том. 1 а.с.38).

Позивачем, як постраждалою особою, 21.03.2008 року подано до ПрАТ «СК»ТАС» заяву про страхову подію та виплату страхового відшкодування. У відповідь, відповідач ПрАТ «СК»ТАС» листом від 28.11.2008 року відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на те, що обставини ДТП суперечать висновку спеціаліста № 6861 від 17.11.2008 (том.1, а.с. 48-49,а.с.234-238).

Протоколом огляду, проведеним представником страховика - аварійним комісаром Чепурко В.М. від 25.03.2008 року, в присутності учасників ДТП ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника КФ СТ «ТАС» Горпак С.Є, встановлено наявність пошкоджень автомобіля Шкода Супер Б держ.№ НОМЕР_1 (том.2, а.с. 123).

Висновком спеціаліста товарознавця від 19 березня 2009 року визначений розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Шкода Супер Б» державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті ДТП на підставі даних протоколу огляду транспортного засобу від 25 березня 2008 року, складеного експертом Чепурко В.Н., станом на проведення відновлюваного ремонту у грудні 2008 року становить 21951,72 грн. (а.с.163-171 том 3).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ПрАТ «СК»ТАС» на користь позивача невиплачену суму страхового відшкодування 17258,87 грн., з урахування виплачених ОСОБА_2 коштів 3300грн. та відрахуванням франшизи 510 грн., що перебуває в межах ліміту відповідальності, а також пеню та три відсотки річних та судові витрати.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір між сторонами виник стосовно розміру страхової виплати власнику автомобіля, спричиненої в результаті ДТП.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно до ст. 6 зазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Згідно полісу № ВВ/5246530 від 25 грудня 2007 року цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи водія ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «ТАС». Відповідно до умов укладеного договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну третіх осіб становить 25000 грн., франшиза - 510 грн.(том1 а.с.38).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно висновку експерта спеціаліста товарознавця від 19 березня 2009 року визначений розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Шкода Супер Б» державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті ДТП на підставі даних протоколу огляду транспортного засобу від 25 березня 2008 року, складеного експертом Чепурко В.Н., станом на проведення відновлюваного ремонту у грудні 2008 року становить 21951,72 грн. (а.с.163-171 том 3).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром стягнення страхового відшкодування в сумі 17258,87 грн., в межах заявлених позовних вимог, як різницю між завданою шкодою 21951,72 грн. та розміром добровільно сплачених винною особою коштів в сумі 3300 грн. та франшизи 510 грн., що мало б становити 18141,72 грн, виходячи з розрахунку (21951,72 -510-3300).

Колегія суддів вважає неприйнятними та не доведеними посилання відповідача ПрАТ «СК «ТАС» в апеляційній скарзі про правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування, через висновок спеціаліста-автотехніка №6861 від 17.11.2008 року, яким визначено, що пояснення ОСОБА_2 щодо механізму розвитку пригоди, з технічної точки зору є неспроможними.

Даний висновок суперечить висновку спеціаліста автомеханіка №51 від 16 вересня 2008 року, який надано на вимогу ЗО страхова группа «ТАС», що зовнішні пошкодження, зафіксовані на наданих замовником фотознімках, автомобіля «Шкода Супер Б» державний номерний знак НОМЕР_1 в районі задньої його частини з технічної точки зору, можуть бути утворені деталями розташованими в передній частині автомобіля М-21412-01 державний номерний знак НОМЕР_4 при обставинах ДТП, наявних в матеріалах ДАІ (том 3 а.с.194,197-198-200).

Колегія суддів, приходить до переконання, що висновок спеціаліста-автотехніка №6861 від 17.11.2008 року не може бути правовою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки не спростовує ні розмір, ні наявні в результаті ДТП пошкодження автомобіля «Шкода Супер Б». Наявні пошкодження автомобіля «Шкода Супер Б» в результаті ДТП також підтверджуються довідками інспектора ДАІ від 21 березня 2008 року, який безпосередньо після ДТП оглянув транспортні засоби та встановив наявні механічні пошкодження (а.с.240,241 том 3).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ПрАТ «СК «ТАС» не доведено правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування за наявності в матеріалах страхової справи висновку спеціаліста автомеханіка №51 від 16 вересня 2008 року, в якому зазначено, що зовнішні пошкодження автомобіля «Шкода Супер Б» державний номерний знак НОМЕР_1 в районі задньої його частини з технічної точки зору, можуть бути утворені деталями розташованими в передній частині автомобіля М-21412-01 державний номерний знак НОМЕР_4 при обставинах ДТП, наявних в матеріалах ДАІ.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції виплачених добровільно винною особою 3300 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди, та 510 грн. франшизи, оскільки дані суми відраховані позивачем із суми заявлених вимог.

Також колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «ТАС» в частині пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Є неприйнятними посилання відповідача, стосовно початку обліку строку позовної давності з 22 квітня 2008 року. Як видно з матеріалів справи, дійсно позивач звернувся до ПрАТ «СК «ТАС» про виплату страхового відшкодування та настання страхової події 21 березня 2008 року, даний факт не заперечується сторонами.

Проте, як видно з відповіді ПрАТ «СК «ТАС» від 17 вересня 2008 року надісланого на ім'я позивача ОСОБА_1, в якому зазначено, що розгляд заяви та поданих документів про виплату страхового відшкодування триває, через звернення до судового експерта Шевченка С.Ф.(а.с.189 том 3).

За вихідним номером №2700/9218 від 28 листопада 2008 року ОСОБА_1 надіслано відповідь відмову у виплаті страхового відшкодування, саме з часу отримання даної відмови позивач дізнався про порушене право.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Колегія суддів не може погодитися із твердженням суду першої інстанції, щодо переривання строку позовної давності через звернення позивача до суду із позовом у червні 2011 року, оскільки положення ч.1 ст.265 ЦК України встановлюють, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Позов ОСОБА_1 ухвалою від 06 липня 2011 року залишено без розгляду.

Проте, з огляду на поштовий перебіг отриманої позивачем відповіді від ПрАТ «СК «ТАС» відправленої 28 листопада 2008 року та звернення до суду із позовом, згідно штампу відправки поштової кореспонденції через засоби поштового зв'язку на конверті 12 грудня 2011 року, свідчать, що позивачем пропущений строк звернення до суду з поважних причин. Заявлене з цього приводу клопотання, є обґрунтованим, таким що підлягає задоволенню, а порушене право на отримання страхового відшкодування поновленню. Дії відповідача ПрАТ «СК «ТАС» стосовно не прийняття протягом встановленого законом 30 денного строку, рішення стосовно виплати страхового відшкодування, отримання відповіді - відмови лише через вісім місяців з дати звернення, сприяли пропуску позивачем строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги в частині незгоди із визначеною судом першої інстанції розміру пені та трьох відсотків річних відсутні, тому в цій частині рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги й залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 21 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: