справа № 166/1211/18
провадження № 2/166/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2019 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О.М.,

позивача ,відповідача ОСОБА_1,

представника позивача,відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача,позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області - ОСОБА_5,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд та позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області , третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки в с. Велимче,вул.Шевченка,буд.51 Ратніського району Волинської області, яка приватизована в 2011 році на законних підставах , що підтверджується випискою з рішення сесії № 19/11 від 23.10.2018 року» Про передачу земельних ділянок у власність», випискою із погосподарської книги ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області, довідкою про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд № 246 від 08.01.2010 року :01:001:0118,, висновком про погодження технічної документації № 126 від 08.04.2010 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії № 086988 від 30 вересня 2011 року.

Зазначає, що раніше за вказаною адресою проживали його батьки, коли відповідач на цій земельній ділянці батьків поставив деревяний хлів через якого постійно виникали конфлікти. Після приватизації він побудував господарську споруду поблизу хліва ОСОБА_8,який перебуває у аварійному стані і при руйнуванні може пошкодити його господарську споруду.

Крім того, стверджує, що хлів ОСОБА_8 побудований незаконно без будь-якої відповідної документації, який заважає здійснювати господарську діяльність на власній земельній ділянці та розпоряджатися нею відповідно до закону. Добровільно звільнити земельну ділянку відповідач не бажає, а тому після звернення до Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області отримав постанову про закриття кримінального провадження, де зазначено, що хлів відповідача є самочинно збудованим.

Вважає незаконно самовільно збудований хлів ОСОБА_8 порушує його законне право на володіння, та користування земельною ділянкою та створює небезпеку обвалу на його господарську споруду та земельну ділянку ,що може спричинити значну матеріальну шкоду.

Просить прийняти рішення про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною йому на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер :01:001:0118, площею 0,25 га , що знаходиться за адресою вул.Шевченка,51 в с.Велимче Ратнівського району , шляхом зобовязання відповідача знести самочинно побудований сарай та звільнити земельну ділянку протягом десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили.

16.11.2018 року позивач ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення , визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку та господарських будівель за адресою вул.Шевченка,49 с. Велимче Ратнівського району , які побудовані 1947 року і є суміжним землекористувачами із ОСОБА_1 та власниками ,що мають спільну межу земельних ділянок.

Проте, ОСОБА_1 приватизував земельну ділянку , на якій знаходиться його хлів,чим порушив права як землекористувача та правила добросусідства,позбавивши його права належного володіння та користування його хлівом.

Стверджує , що рішення ОСОБА_4 сільської ради про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 прийнято без технічних матеріалів та документів , що є порушенням ч.1,ч.2 ст. 118 Земельного кодекс України в редакції станом на 23.10.2008 року та рішення сільської ради про затвердження зазначеної документації та надання земельної ділянки у власність.

Крім того, зазначає ,що технічна документація із землеустрою щодо складання документів,що посвідчують право власності на земельну ділянку на ОСОБА_1 розроблялася в 2010 році ,тобто після прийняття рішення ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району від 23.10.2008 року № 19/15.

Зазначає, що державний акт на право власності на землю ОСОБА_1 видано без відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією ,що передбачено Інструкцією « Про порядок складання ,видачі,реєстрації і зберігання державних актів на право власності « ,затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року за № 43 із змінами і доповненнями станом на 2011 рік.

ОСОБА_8 просить визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області від 23.10.2008 року № 19/15 « Про передачу земельних ділянок у власність». Крім цього, просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988, виданий 30.09.2011 року на імя ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд та скасувати його державну реєстрацію. Також, просить витебувати з ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області оригінал технічної документації , що посвідчують право власності на земельну ділянку( державного акту на право власності на земельну ділянку) на громадянина ОСОБА_1.

25.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан шляхом знесення самовільно побудованих споруд обднано в одне провадження з позовною заявою ОСОБА_8 до ОСОБА_1 ,ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області,третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_9 управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

30.11.2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_9 управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося із письмовим клопотанням про розгляд справи без участі їх представника та питання щодо врегулювання спору покладається на розсуд суду.

05.12.2018 року на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на позов ОСОБА_8,в якому просить відмовити у позові із - за відсутності для цього правових підстав, застосувати строк позовної давності щодо вимог ОСОБА_8,оскільки строк позовної давності сплив у 2011 році щодо позовної вимоги про скасування рішення сільської ради,а щодо скасування державного акту на право власності на землю 2014 році. Стверджує, що він та відповідач є суміжними землекористувачами та ОСОБА_8 побудував хлів на його земельній ділянці,чим порушив його законне право на володіння та користування земельною ділянкою. Зазначив,що земельна ділянка з 1950 років належала його батькам і саме у той час ОСОБА_10 незаконно поставив деревяний хлів ,який на даний час знаходиться в аварійному стані і може пошкодити його господарську будівлю. При цьому, він неодноразово звертався до ОСОБА_8 із проханням усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою,яка була приватизованою ще у 2011 році.

Ствердив, що зазначення ОСОБА_8 про те, що лише у серпні 2018 року дізнався, що ОСОБА_1 одержав державний акт на право власності на земельну ділянку , коли він подав заяву про вчинення правопорушення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 197-1 КК України є таким , що не відповідає дійсності. Останній мав можливість дізнатися про наявність правовстановлюючих документів у нього під час сварок між ними,що можуть підтвердити свідки.

Просить застосувати строк позовної давності,що є підставою для відмови у позові ОСОБА_8, що на думку ОСОБА_1 узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у постанові по справі за № 6-2469 цс 16 від 16.11.2016 року. Вказав ,що строк позовної вимоги про скасування рішення сільської ради сплив ще у 2011 році, а щодо вимоги про визнання недійсним державного акту про право власності на землю у 2014 році ,тобто строк позовної давності є пропущеним.

Крім того, у відзиві визнав, що набув право власності на земельну ділянку без попереднього виготовлення технічної документації та затвердження зазначеної документації з наданням земельної ділянки у власність. Однак, така помилка державних органів не повинні виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються. Зазначає, що органи ,які здійснювали приватизацію порушили принцип належного урядування згідно до рішення ЄСПЛ « Рисовський проти України « від 02.10.2011 ( заява № 29979/04).

Просить позовну заяву ОСОБА_8 залишити без задоволення, застосувати строк позовної давності ,а його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, просить допитати в якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1.

05.12.2018 року на електронну адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про виклик свідків : ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1.

06.12.2018 року на електронну адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про виклик свідка ОСОБА_13.

07.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13.12.2018 року.

12.12.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_8,в якій вказує, що перед попереднім судовим засіданням 07.12.2018 року отримав відзив на його позовну заяву від представника ОСОБА_1.Ствердив,що він побудував хлів у 1947 році ,тобто до початку фактичного володіння та користування земельною ділянкою батьками ОСОБА_1 ,яке відбулося в 1950 роках,що зазначено у відзиві представника ОСОБА_1.

Крім того, зазначив, що дана земельна ділянка ,на якій розміщено спірний хлів ОСОБА_8 не належала батькам ОСОБА_1 підтверджується рішенням ОСОБА_4 сільської ради № 19/15 від 23.10.2008 року ,яке ним оскаржується і прийнято відповідно до п. 1, п.2 ст. 118 Земельного кодексу України,тобто земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади ,а не у власності батьків ОСОБА_1.

Крім цього, із копії оскаржуваного Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988 від 30.09.2011 року,на якій розміщено хлів ОСОБА_8 вбачається, що він виданий 30.09.2011 року,а хлів побудовано в 1947 році,що вбачається із витягу погосподарської книги № 9 за 2018 рік. Таким чином, ОСОБА_8 стверджує, що ОСОБА_1 незаконно приватизував частину земельної ділянки,на якій на момент приватизації розміщений його хлів.

Крім того, ОСОБА_8 заперечує ,що ним пропущено строк позовної давності, так як звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів було лише в серпні 2018 року,про що свідчать долучені до позову ним процесуальні документи .

Разом з тим, із аналізу технічних документів із землеустрою щодо складання документів вбачається, що ОСОБА_1 не долучено акт погодження меж земельної ділянки із його підписом як суміжного користувача земельної ділянки.

Вважає, що свідчення свідків ОСОБА_11 дружини відповідача ОСОБА_1,ОСОБА_12 ,який є його братом,який більше 15 років не проживає у с. Велимче,не є належним допустимим доказом пропущення ним строку позовної давності,оскільки останні є зацікавленими особами. Свідок ОСОБА_13 працює у ОСОБА_1 ,який не був свідком конфліктів.

Єдиним свідком ,який може надати обєктивні свідчення є ОСОБА_14, який є батьком ОСОБА_1.

ОСОБА_1І не надано документів про право власності на господарську споруду.

Отже, ОСОБА_8 стверджує, державний акт ОСОБА_1 є недійсним, як такий що виданий з порушенням вимог ст.ст. 116,118 ЗК України.

Зазначає, що принцип належного урядування не повинен виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються ,а поняття « помилки державних органів» є оціночним.Вважає, що процедура видачі правовстановлюючих документів на землю запроваджувала основні характеристики принципів належного урядування,так як ,прозорість,ясність дій,належне реагування,верховенство права,порушення яких при прийнятті оскаржуваних ним актів призвели до порушення його прав.

ОСОБА_8 просить задовольнити його позов та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

13.12.2018 року на електронну пошту суду адвокат ОСОБА_2 направив заяву про визнання явки позивача ОСОБА_8 обовязковою ,про допит свідків ,про витребування доказів в сільській раді,про витребування матеріалів ЄРДР для огляду в суді.

13.12.2018 року ОСОБА_8 звернувся із письмовими заявами про виклик свідка ОСОБА_14.

13.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 17.12.2018 року.

17.12.2018 року адвокат ОСОБА_2 звернувся із клопотанням ,яке надійшло на електронну пошту, про перенесення підготовчого судового засідання ,оскільки перебуває в іншому судовому засіданні.

17.12.2018 року на електронну адресу суду надійшло письмове клопотання адвоката ОСОБА_2 про огляд доказів за їх місцезнаходженням,про витребування оригіналу доказу для огляду в суді .

17.12.2018 року на електронну адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_4 сільської ради про долучення актів обстеження до матеріалів справи.

17.12.2018 року ОСОБА_8 звернувся із письмовим клопотанням про долучення до матеріалів справи виписки із рішення ОСОБА_4 сільської ради № 91/15 від 23.10.2008 року ,копію листа Комунального підприємства « Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації « № 4226 від 05.11.2018 року.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

26.12.2018 року ОСОБА_1 подав письмову заяву про відвід судді Фазан О.З..

Ухвалою суду від 26.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фазан О.З. та провадження у справі зупинено до вирішення заявленого відводу іншим складом суду.

Ухвалою суду від 27.12.2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фазан О.З...

Ухвалою суду від 29.12.2018 року відновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 16.01.2019 року.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкладено розгляд справи за клопотаннями сторін у справі на 25.01.2019 року.

24.01.2019 року на електронну адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Фазан О.З..

Ухвалою суду від 25.01.2019 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про відвід судді Фазан О.З. та провадження у справі зупинено до вирішення заявленого відводу іншим складом суду.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про відвід судді Фазан О.З...

Ухвалою суду від 01.02.2019 року відновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 27.02.2019 року.

27.02.2019 року представник ОСОБА_8 звернулася із письмовим клопотанням про відкладення судового засідання по причині її участі у роботі виконавчого комітету Луцької міської ради.

27.02.2019 року адвокат ОСОБА_2 на електронну адресу суду направив клопотання про долучення до справи повідомлення ОСОБА_4 сільської ради № 61/02-25 від 01.02.2019 року, викопіювання із генерального плану забудови с. Велимче ( 1987 року).

Ухвалою суду від 27.02.2019 року визнано потрібним , щоб представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_9 управління Держгеокадастру у Волинській області дав особисті пояснення у судовому засіданні. Відмовлено у задоволенні клопотання представників позивача ОСОБА_1 про обов'язкову участь відповідача, позивача ОСОБА_8 , відповідача ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області в зв'язку з відсутністю їх письмових заяв про розгляд справи без їх участі. Допитано свідків ,явку яких забезпечив позивач ОСОБА_1, а саме : його,ОСОБА_11,ОСОБА_13,ОСОБА_1. Відкладено розгляд справи після допиту свідків по причині першої неявки представника відповідача адвоката ОСОБА_3 з поважних причин на 13.03.2019 року.

13.03.2019 року у судовому засіданні за погодженням сторін досліджено письмові докази, які надані відповідачем ОСОБА_4 сільською радою - акти обстеження , які свідчать про те, що сторони лише в 2017 році офіційно звернулися за вирішенням виниклого конфлікту користування земельною ділянкою для обслуговування господарської споруди хліва.

13.03.2019 року,повторно, у судовому засіданні відмовлено задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2, яке підтримав позивач ОСОБА_1, про витребування інформації :

у ОСОБА_6 управлінні Держгеокадастру у Волинській області інформацію про те, чи було обов'язковою передумовою для виготовлення технічної документації на земельні ділянки , на які видавались відповідні земельні акти в Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затверджененого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844, з боку тодішніх органів держкомзему , зокрема у Ратнівському районі , наявність рішення органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку технічної документації та подальше затвердження такої документації та надання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч.2 ст.118 та в межах норм , визначених ст.121 Земельного Кодексу України на земельні ділянки , щодо яких органами місцевого самоврядування до 15.08.2009 року були прийняті рішення щодо передачі у власність земельних ділянок без попередньо виготовленої технічної документації. Якщо вказана вимога була обов'язковою передумовою - повідомити кількість відмов у виготовленні технічної документації і видачі державних актів за відсутності таких рішень на території Ратнівського району Волинської області;

у ОСОБА_4 сільській раді інформацію про те, чи приймались в 2009 - 2012 роках даною сільською радою рішення про надання дозволу на розробку технічної документації та подальше затвердження такої документації та надання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч.2 ст.118 та в межах норм , визначених ст.121 Земельного Кодексу України на земельні ділянки, щодо яких цією сільською радою до 15.08.2009 року були прийняті рішення про передачу у власність мешканцям с.Велимче земельних ділянок без попередньо виготовленої технічної документації, Якщо приймались - повідомити кількість таких рішень та дані громадян щодо яких такі рішення були прийняті за період 2009 2012 роки для підтвердження масовості порушень земельного законодавства при приватизації земельних ділянок громадянами с. Велимче, Ратнівського району Волинської області.

В судовому засіданні позивач,відповідач ОСОБА_1, його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_8 не визнають, просять відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача,позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Разом з тим,не визнала позовні вимоги ОСОБА_1,просить відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради покладається на розсуд суду щодо вирішення виниклого спору між сторонами.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області вирішення спору між сторонами покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1,допитаний як свідок, показав суду ,що спір щодо побудованого хліва виник з 1959 року. У 2008 році подав до сільської ради заяву та документи на приватизацію земельної ділянки. Отримав державний акт на право власності на земельну ділянку,на якій розташований був хлів ОСОБА_8 Літом 2014 року на цій земельній ділянці почав будувати хлів, пилораму. При предявленні претензії ОСОБА_8 ,що будує близько біля його споруди,останньому показав Державний акт на право власності на земельну ділянку . При огляді технічної документації із землеустрою ствердив, що заяву на приватизацію земельної ділянки писала його дружина ОСОБА_11 з усного його дозволу. Межі земельної ділянки показав землевпорядник сільської ради зимою.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що у 2014 році ,коли допомагав будувати хліва ОСОБА_1, останній показав ОСОБА_8 документи на земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_11, яка є дружиною позивача ОСОБА_1, показала суду , що у 2014 році при конфлікті із ОСОБА_8, її чоловік показував останньому документи на земельну ділянку. Ствердила, що земельну ділянку приватизував чоловік разом із хлівом ОСОБА_8 Документи оформляла вона за усною згодою чоловіка ОСОБА_1. Межі земельної ділянки показувала комісія у складі землевпорядника, сільського голови,двох депутатів сільської ради . Крім того межі земельної ділянки показували представники з Ратне - земельного відділу.

Свідок ОСОБА_1, який є рідним братом позивача показав суду, що має земельну ділянку в оренді для зайняття підприємницькою діяльністю ( має магазин) за адресою вул.. Шевченка ,51 А , яка межує із земельною ділянкою брата. Ствердив, що із-за хліва ОСОБА_8 виникали конфлікти ще у його батьків, де живе зараз брат. Підтвердив, що брат приватизував земельну ділянку із хлівом ОСОБА_8, який побудований у 1940 роках. Наголосив, що приватизована земельна ділянка брата межує із ОСОБА_8,

Заслухавши сторони, їх представників, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, свідків, дослідивши письмові докази , суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст.16 ЦК України,ч.1 ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку,встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що слідує ч.1 ст. 76 ЦПК України.

Згідно ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України,цього Кодексу,а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Як було встановлено судом, позивач стверджує, що відповідач самовільно побудував господарську споруду на його приватизованій земельній ділянці, чим порушує права позивача на вільне володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Так,ОСОБА_1 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 086988 від 30 вересня 2011 року,яка розміщена Волинська область ,Ратнівський район,с.Велимче на підставі рішення сесії ОСОБА_4 сільської ради від 23 жовтня 2008 року за № 19/15 та є власником земельної ділянки площею 0,25 га у межах згідно з планом ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00419 30 вересня 2011 року реєстратором головним спеціалістом управління Держкомзему у Ратнівському районі.

Технічна документація із землеустрою щодо вказаного державного акту включає наступний зміст : пояснювальна записка,технічне завдання на складання документів,що посвідчують право на земельну ділянку,копія заяви фізичної особи,матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки,складений за результатами кадастрової зйомки, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність, акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, кадастровий план земельної ділянки,перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Із заяви ОСОБА_1 ( яка міститься в технічній документації) про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку вбачається, що останній на підставі рішення № 19/15 від 23.10.2008 року просить оформити та видати йому державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд площею 0,25 га за адресою с.Велимче, вул. Шевченка,53, кадастровий номер відсутній.

Згідно із виписки з рішення сесії ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області № 19/15 від 23.10.08 « Про передачу земельних ділянок у власність» , ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд 0,25 га за адресою с.Велимче, вул. Шевченка.

У відповідності до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2010 року , даний акт засвідчує, що межі земельної ділянки ,яка знаходиться в селі Велимче Ратнівського району площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд закріплені межовими знаками у кількості 4 шт. і знаходяться на поворотних точках межі земельної ділянки. Цей акт підписаний лише виконавцем робіт і головою ОСОБА_4 сільської ради,тобто межі земельної ділянки ОСОБА_1 не визначено .

Кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_1 : :01:001:0118 сформовано 08.04.2010 року,яка межує лише із землями загального користування.

У відповідності до довідок начальника управління Держкомзему у Ратнівському районі Волинської області ОСОБА_7 від 08.04.2010 року № 246 земельна ділянка розташована с.Велимче Ратнівського району площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, зазначено перелік обмежень і присвоєно вказаний кадастровий номер і висновком цієї ж посадової особи № 126 від 08.04.2010 року погоджено технічну документацію ОСОБА_1,яка відповідає вимогам Земельного кодексу України,Закону України « Про землеустрій»,Постановам КМУ від 05.08.2009 року № 844 та від 21.10.2009 року № 1112,наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 08.10.2009 року № 534 , іншим нормативно правовим актам ,що регулюють питання земельних відносин.

Сторони не заперечили, що ОСОБА_8 є суміжним землекористувачем із земельною ділянкою ОСОБА_1, який приватизував земельну ділянку,на якій розміщена господарська споруда ОСОБА_8, рік побудови якої 1947 , що підтверджено витягом з по господарської книги № 9 за 2018 рік ОСОБА_4 сільської ради Волинської області за № 2917 від 12.11.2018 року, інформацією Державного земельного кадастру про право власності, фото таблицями(а.с.17-18),з яких вбачається, що новозбудований хлів ОСОБА_1 побудований без дотримання відстані між будівлями,дах якого знаходиться над дахом хліва ОСОБА_8.

Дану обставину також підтвердив у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, якого допитано як свідка, інші свідки ОСОБА_11,ОСОБА_1 а також те, що позивач ОСОБА_1 приватизував земельну ділянку із хлівом ОСОБА_8 , спір з яким щодо цього хліва мав місце з 1959 року.

Отже,ОСОБА_1 приватизовано земельну ділянку на якій розміщено хлів ОСОБА_8,тобто порушив вимоги ст.81,ст. 116 ЗК України.

За нормами ч.5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом( в редакції на час набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_1І.).

Поряд з цим, ч.1,ч.2ст.118 ЗК України ( в редакції станом на 23.10.2008 року) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки,яка перебуває у його користування,подає заяву до відповідної районної,Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської,селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Про те, технічна документація із землеустрою ОСОБА_1 розроблялася в 2010 році,тобто після прийняття рішення ОСОБА_4 сільської ради від 23.10.2008 року № 19/15.

З технічної документації із землеустрою щодо складення документів , що посвідчують право на земельну ділянку , вбачається відсутність акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, зокрема ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_1 ( рідний брат позивача ),який підтвердив у судовому засіданні ,що його земельна ділянка та інших осіб межує із приватизованою земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 .

Поряд з цим, факт не встановлення меж земельної ділянки позивача ОСОБА_1 слідує із ОСОБА_5 прийомки передачі межових знаків на зберігання ( в технічній документації) , які фактично нікому не передані. ОСОБА_15 спростовуються показання свідка ОСОБА_11 про визначення меж земельної ділянки весною представником з Ратне і передачею межових знаків . Такі її показання не відповідають показанням позивача ОСОБА_1, допитаного як свідка, який ствердив , що межі йому показав зимою землевпорядник сільської ради .

За приписами п. «г»ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення ОСОБА_4 сільської ради від 23.10.2008 року № 19/15 прийняте без технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки та не відповідає ст. 81,116 ЗК України.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не долучено доказів, що він користувався цієї земельною ділянкою, яку приватизував, оскільки довідка ОСОБА_4 сільської ради № 509 від 14.04.10 (або від 14.10.10), яка долучена до технічної документації із землеустрою не вказана у змісті і додатках без зазначення вулиці земельної ділянки ОСОБА_1 не є належним доказом користування нею.

Крім,цього згідно заяви ОСОБА_1 про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку,яка міститься у технічній документації,останній просить оформити та видати державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд,площею 0,25 га, яка розміщена за адресою с.Велимче,вул.Шевченка,53. Однак ,у всіх інших документах Технічної документації із землеустрою точна адреса приватизованої земельної ділянки не зазначена, як і в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія № 086988 від 30 вересня 2011 року,виданому ОСОБА_1.

Як вбачається із технічної документації із землеустрою видача оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку здійснювалася відповідно до « Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844( далі Порядок ).

Згідно Порядку ОСОБА_1 повинен був звернутися до органів місцевого самоврядування для отримання рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з наступним затвердженням її та отриманням Державного акту на право власності на землю відповідно до Інструкції « Про порядок складання,видачі,реєстрації і зберігання державних актів на право власності « , затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року № 43 із змінами і доповненнями.

Однак,ОСОБА_1 при отриманні Державного акту на право власності на земельну ділянку не визначено суміжних землекористувачів, не отримано межові знаки на зберігання, що стверджено ОСОБА_15 прийомки- передачі межових знаків на зберігання,де відсутній його підпис.Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 не звертався особисто із заявою про приватизацію земельної ділянки, заяву писала свідок ОСОБА_11, що підтверджено нею та ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 2 ст.152 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Таким чином, рішення ОСОБА_4 сільської ради,якою надано у власність земельну ділянку ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а отже видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом підстави є неправомірною, а державний акт недійсним.

При цьому судом застосовується правова позиція ,викладена у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 362/884/16-ц про те, що оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами,що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень , то у спорах , повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Щодо застосування позовної давності за заявою адвоката ОСОБА_2, то слід відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За нормами ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що спір між сторонами щодо хліва ОСОБА_8 виник у сторін ще з 1950 років, що підтверджено показаннями свідків позивача ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_11 ОСОБА_16, ОСОБА_13. Отже, ОСОБА_8 не міг знати, що у 2008 році прийнято рішення сільською радою про передачу земельної ділянки із його хлівом у власність ОСОБА_1, якою користувалися батьки останнього. Поряд з цим, не міг також знати, що у 2011 році видано державний акт на право власності на земельну ділянку з його господарською спорудою. Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_8 повідомив, що приватизував земельну ділянку із його хлівом, суд не приймає до уваги. Оскільки допитані свідки ОСОБА_13, Левонюк ОСОБА_16,ОСОБА_11 ,ОСОБА_1 не показали, що саме державний акт на право власності на землю показано ОСОБА_8 . Разом з тим, у жодному документі, зокрема, рішенні сільської ради № 19/15 від 23.10.2008 року, технічній документації із землеустрою від 2010 року, державному акті на право власності на земельну ділянку серія № 086988 від 30 вересня 2011 року, який підтверджує право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 не вказана точна адреса ( вул. Шевченка без номера ) місця розташування цієї земельної ділянки.Поряд з цим, у технічній документації зазначено, що просять приватизувати земельну ділянку по вул.. Шевченка,53, а приватизована вул. Шевченка.

Таким чином, перебіг позовної давності для ОСОБА_8 починається від дня, коли ОСОБА_1 офіційно звернувся до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 197-1 КК України , тобто з 22.08.2018 року, що підтверджується долученими до позовної заяви постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2018 року ( а. с. 22) та копіями заяви ( а. с. 19 ), інших матеріалів цього провадження ( а. 23-26), коли він довідався або міг довідатися про порушення свого права .

Крім того, сільською радою не підтверджено, що ОСОБА_1 звертався з приводу порушення правил добросусідства. Крім того, ОСОБА_1 не надано документів про право власності на хлів, який він збудував впритиск до хліва ОСОБА_8.

Також не заслуговує на увагу застосовування до виниклого спору «принципу належного урядування» , який слідує із п. п.70,71 рішення ЄСПЛ « Рисовський проти України « від 02.10.2011 ( заява № 29979 ), котрий зводиться до того, що держава зобовязана організувати роботу державного апарату таким чином , щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Крім того, « Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються». У ході судового розгляду встановлено , що саме умисні дії ОСОБА_1 призвели до виниклого спору між сторонами та незаконних дій із сторони органів місцевого самоврядування. Зокрема, звернувся за приватизацією земельної ділянки не позивач, а його жінка ,свідок ОСОБА_11 . Крім того, знаючи, що на земельній ділянці знаходиться хлів ОСОБА_8,позивач ОСОБА_1 не повідомив про це жоден державний орган. Разом з тим, приватизованою земельною ділянкою користувалися батьки останнього, на якій знаходилися їх же ( батьків) житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами , як зазначив у своїх поясненнях позивач ОСОБА_1 після смерті є заповіт складений матірю, тобто правовстановлюючі документи на житловий будинок та інші споруди позивач не оформив, а на свій розсуд, без врахування заповіту, реконструював спадкове майно, приватизував земельну ділянку, якою користувалися батьки , ОСОБА_8

Отже, за таких встановлених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають задоволенню .

Так, твердження ОСОБА_1 про те, що хлів ОСОБА_8 самовільно побудований на його земельній ділянці, оскільки нею користувалися його батьки з 1950 років не заслуговує на увагу та спростовується Витягом з по господарської книги № 9 за 2018 рік про побудову хліва у 1947 році. Поряд з цим, що ця земельна ділянка належала ОСОБА_1 за адресою с. Велимче вул.Шевченка,51 Ратнівського району Волинської області не надано ним жодного доказу. Крім того, Державний акт на цю земельну ділянку видано в 2011 році, а хлів побудовано у 1947 році.

Крім того, сільською радою не підтверджено, що ОСОБА_1 звертався з приводу порушення правил добросусідства до 2018 року, що підтверджено дослідженими у судовому засіданнями за погодженнями сторін ОСОБА_5 обстеження від 17.11.2018 року, від 15.03.2018 року ( а.с. 151,152). Крім того, ОСОБА_1 не надано документів про право власності на хлів, який він збудував впритиск до хліва ОСОБА_8. Посилання ОСОБА_1 на матеріали кримінального провадження за його заявою по факту наявності в діях ОСОБА_8 кримінального провадження за ст.. 197-1 ч.1 КК України не заслуговує на увагу, так як ним долучено постанову про закриття кримінального провадження Ратнівським ВП ГУНП у Волинській області від 30.08.2018року, яка набрала законної сили не скасована.

Як було встановлено судом, позивач стверджує, що відповідач самовільно побудував господарську споруду на його приватизованій земельній ділянці, чим порушує права позивача на вільне володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України , з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_8 сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн., який підтверджено квитанцією № 16 ,номер терміналу 200016 від 15.11.2018 року відділення Ощадбанку смт. Ратне , вул..Каштанова,16 Волинської області .

Сплачений судовий збір ОСОБА_1 у розмірі 704,80 гривень не підлягає стягненню із ОСОБА_8 , так як у його позовних вимогах слід відмовити.

На основі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 57,58,59,60, 212, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15,316,317,328,181,182,319,321,334,391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, до ОСОБА_8, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання знести самочинно побудований сарай та звільнити земельну ділянку протягом десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради Ратнівського району Волинської області,юридична адреса:44164, вул.Центральна,89, с.Велимче, Ратнівський район,Волинської області,код , від 23.10.2008 року № 19/15 « Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована по вул.Шевченка в с. Велимче Ратнівського району Волинської області, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988, який посвідчує, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по вул.Шевченка в с. Велимче Ратнівського району Волинської області, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів в оренді землі за № 00419.

Скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988, який посвідчує, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по вул.Шевченка в с. Велимче Ратнівського району Волинської області, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів в оренді землі за № 00419..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять ) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд.

Повне рішення складено 18.03.2019 року.

Головуючий О.З. Фазан