Справа № 136/2104/18
провадження № 2/136/803/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"19" березня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що за судовим наказом виданим 31.05.2011 Липовецьким районним судом Вінницької області із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір призначених за судовим рішенням аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини та належного її рівня життя відповідно до її розвитку, тому вона просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб присуджених до стягнення аліментів, визначених за судовим рішенням з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

У визначений судом строк відповідач до суду відзиву не подав, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не направив, будучи повідомленим про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Ухвалою суду від 19.03.2019 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді даної справи.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 31.05.2011 Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ у цивільній справі №2-н-39/11, за яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до повноліття дитини.

Вказане судове рішення набрало законної сили 22.06.2011.

Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, що аліменти визначені за судовим рішенням не забезпечують потреби дитини, у звязку із його віком.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Правилами ст.181 СК України, передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, яким наділений одержувач аліментів, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану когось із сторін спору.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає, що вимоги позивача про зміну способу аліментів визначених за судовим рішенням ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, та відповідають інтересам дитини.

Відповідач не надав жодних заперечень проти позову на пропозицію суду надану в ухвалі від 01.11.2018, не навів обставин, які підлягають зясуванню при вирішенні даного спору.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати у новому розмірі із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, суд зважає на те, що батьки мають рівні права по відношенню до своєї дитини у тому числі щодо її утримання, мінімальний розмір аліментів на дитину, не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, отож, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України та обставин встановлених в судовому засіданні, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальне утримання своїй дитині у частці від його заробітку (доходу) в розмірі ј частки щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів у новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили (абз.4 п.23 постанови ПВСУ №3 від 15.05.2006).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову була звільнена позивач.

На підставі ст.ст. 182, 192 СК України, керуючись ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 22552, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, поштовий індекс 21100; РНОКПП - НОМЕР_2) про зміну розміру аліментів на утримання дитини, - задовольнити у повному обсязі.

Змінити розмір аліментів визначених судовим наказом виданим 31.05.2011 Липовецьким районним судом Вінницької області, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів у новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко