Номер провадження 2-з/495/134/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.,

перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И В:

До провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 (далі по тексту заявниця) про забезпечення доказів.

Так, заявниця просить забезпечити докази, шляхом витребування у відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради реєстраційної справи за рішенням від 12.11.2014 року №17137762 по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.116 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст.116 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 3 ст.116 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.117 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів, встановивши обставини, у зв`язку з якими заявниця просить вжити заходи забезпечення доказів, суд приходить до наступного.

При зверненні із вище вказаною заявою про забезпечення доказів, заявницею у відповідності до вимог ч. 1 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України не подано доказів, які б свідчили про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Більш того, заявниця взагалі не обґрунтувала необхідність забезпечення доказів, а саме не визначила для чого її необхідні витребуванні документи, не зазначила чи має намір звертатися до суду із якою-небудь позовною заявою, або вчиняти інші дії за захистом своїх, на її думку, порушених прав, що утруднює розуміння та необхідність поданої заяви.

У відповідності до ч.4 ст. 117Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про повернення ОСОБА_1 її заяви про забезпечення доказів, з усіма доданими до неї документами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 76, 116, 117, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути заявниці.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.В. Мишко