Номер справи 623/672/19
Номер провадження 2/623/346/2019
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченко П.П.

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 13524,73 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_3 звернувся до «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 13.08.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачеві стало відомо, що 24.08.2017 року позичальник помер. Позивачем 26.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Ізюмської державної нотаріальної контори. Ізюмська державна нотаріальна контора листом № 3059/02-14 від 29.12.2017 року повідомила позивача, що його претензія як кредитора спадкоємців гр. ОСОБА_3, який помер 24.08.2017 року, отримана та зареєстрована по Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1419 від 26.12.2017 року, спадкова справа № 669/2017. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.02.2006 року становить 13524,73 грн., яка складається з наступного: 3689,42 грн. - тіло кредиту, 9735,31 грн нараховано процентів за користування кредитом, 100,00 грн. нараховано пені, яку позивач просить стягнути з відповідачів та судові витрати по справі.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без їх участі, та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін

У судове засідання відповідачі не зявилися, заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позов, у встановлений судом строк, не подали. Про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Оскільки предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 13.08.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

24 серпня 2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.08.2017 року. (а.с.52).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.02.2006 року становить 13524,73 грн., яка складається з наступного: 3689,42 грн. - тіло кредиту, 9735,31 грн нараховано процентів за користування кредитом, 100,00 грн. нараховано пені. (а.с.7-12).

Кредитні правовідносини, які виникли між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 допускають правонаступництво.

У звязку з цим позивач в порядку ст. 1281 ЦК України в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 від 26.10.2017 року за вих.№SAMDN8534, у якій повідомив про заборгованість спадкодавця. (а.с.56).

Ізюмська державна нотаріальна контора листом № 3059/02-14 від 29.12.2017 року повідомила позивача, що його претензія як кредитора спадкоємців гр. ОСОБА_3, який помер 24.08.2017 року, отримана та зареєстрована по Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1419 від 26.12.2017 року, спадкова справа № 669/2017. В разі оформлення спадщини буде повідомлено додатково. (а.с.57).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.( ст. 1217 ЦК України)

Відповідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). (ст. 1222 ЦК України)

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Позивач вказує, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, ОСОБА_2, однак позивачем не надано інформації та відповідних доказів.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином суд позбавлений можливості встановити коло спадкоємців за законом чи заповітом.

За відомостями відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 20.02.2019 р. № 273, 274 відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.76,77).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відомостей про те, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в установленому законом порядку прийняли спадщину позивачем не надано.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Доказів, з яких би вбачалась інформація про наявність будь-якого спадкового майна, яке після смерті ОСОБА_3 ввійшло до спадкової маси, його вартості, чи перевищує вона розмір боргу, про стягнення якого заявляє кредитор, сторонами суду надано не було.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, застосовуючи положення ст. 13 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, який підлягає до застосуванню по цій справі, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити за їх недоведеністю.

За відсутності таких доказів позивач не виконав передбачені у ст. ст. 12, 81 ЦПК України процесуальні обовязки щодо доведення своїх вимог.

У звязку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610-612, 623, 625, 1049, 1050, 1054, 1216, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя П. П. Винниченко