Справа № 495/6228/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

№ 495/6228/18

за участю представника виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування - Завгороднюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування та служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування та служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування та просить визначити місце проживання дітей, а саме, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розірвання шлюбу стала проживати з відповідачем. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання малолітніх дітей. Позивач наполягає на визначенні місця проживання малолітніх дітей з позивачем (з батьком дітей), оскільки до нього неодноразово звертаються з дитячого садка зі скаргами про те, що донька неохайна, неслухняна та мати не приділяє їй належної уваги. До того ж відповідач в м. Білгород-Дністровський не має постійного місця проживання та постійно змінює місце роботи, у зв`язку з чим не може у повній мірі створити умови для гармонійного розвитку дитини. Вважає, що в інтересах дитини буде доцільне визначення місця проживання разом з позивачем. На даний час він має постійне місце проживання, постійний дохід, має можливість достатньо часу приділяти увагу донькам та може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Таким чином, проживання дітей разом з позивачем відповідає їхнім інтересам та перебування дітей в сім`ї відповідача негативно вливає на їхнє виховання та здоров`я.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2018 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2018 року залучено до справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору службу у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування. Витребувано висновок про обстеження умов місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1, Одеська область, від служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2018 року витребувано від служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації висновку про умови та доцільність проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано від служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради висновок про доцільність проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження строком на 30 днів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2018 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Вважає, що відповідач (мати дітей) не може створити належні умови для проживання дітей. Зазначив, що він має постійний дохід, який становить більше 10 000 грн., постійне місце проживання (будинок, який належить батькам). На даний час сплачує аліменти вчасно.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог. Звернула увагу суду на те, що вона має постійну роботу (займає посаду контролера ТОВ «Белста») та її дохід складає 6000 грн., має постійне місце проживання (будинок, який належить батькам).

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування Завгороднюк В.О., яка діє на підставі довіреності, підтримала висновок Білгород-Дністровської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2011 року.

Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, тобто, з 2015 року до 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з позивачем (батьком ОСОБА_1 ).

З пояснень відповідача ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, вбачається, що на даний час доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажають продовжувати проживати разом матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області.

З висновку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 10.12.2018 року № 01-39/5593 вбачається, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ученицею 2 класу Староцаричанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Дитина програмний матеріал в школі засвоює на достатньому рівні, із задоволенням відвідує заняття, легко вступає в контакт, адекватно поводиться, добра чуйна, відповідальна. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дошкільний заклад, активна на заняттях та в ігровій діяльності.

Частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частина 5 та частина 6 статті 19 СК України передбачає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 10.12.2018 року № 01-39/5593 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . За місцем роботи відповідач характеризується з позитивного боку, з відповідальністю виконує свої посадові обов`язки (а.с. 63-65).

З акту обстеження умов проживання від 20.09.2018 року, складеного інспектором відділу превенції, головним спеціалістом служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та депутатом Староцаричанської сільської ради проведено обстеження умов проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що для виховання та розвитку дітей є всі належні умови для проживання, навчання та дитячих розваг (а.с. 37).

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Враховуючи малолітній вік дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виявили бажання проживати з відповідачем матір`ю ОСОБА_2 та з урахуванням висновку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 10.12.2018 року № 01-39/5593 щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з матір`ю буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме їхньому розвитку як психологічному так і фізичному.

Також варто зауважити, що позивач (батько дітей) ОСОБА_1 не позбавлений можливості і в подальшому виконувати свої батьківські обов`язки.

Позивач в позовній заяві посилався на ту обставину, що до нього неодноразово звертались з дитячого садка зі скаргами про те, що донька неохайна, неслухняна та мати не приділяє їй належної уваги.

Проте суд не може взяти до уваги зазначені обставини, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю відповідатиме інтересам малолітніх дітей, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування та служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей

Керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України та ст. ст. 19, 141, 160, 161, СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування та служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 25.02.2019 року.

Суддя