Справа № 752/5351/19
Провадження №: 2-з/752/106/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кукуні Дмитра Володимировича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

у березні 2019 року до провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: ОСОБА_3, державний реєстратор Коцюба Алла Євгенівна про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, скасування державної реєстрації права власності та розірвання іпотечного договору.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом:

- заборони ПАТ "Укрсоцбанк" вчиняти будь-які дії щодо відчуження права власності на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 133,60 кв. м, житловою площею 81,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, передачі прав володіння, розпорядження та користування цією квартирою іншим особам;

- заборони ПАТ "Укрсоцбанк" та будь-яким третім особам, що діють від його імені на підставі правочинів, встановлювати замки, відчиняти двері, встановлювати інші двері, встановлювати сигналізацію, датчики руху, камери відеоспостереження, заходити чи проникати іншим способом у чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 133,60 кв. м, житловою площею 81,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також вчиняти будь-які дії, направлені на виселення, чинення будь-яким способом перепон на находження, перебування та користування цією квартирою зареєстрованим в ній особам - ОСОБА_3 олені, ОСОБА_3;

- заборони будь-яким державним реєстраторам, а також всім приватним нотаріусам, всім державним нотаріусам та іншим органам та особам, які виконують функції у сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії щодо чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 133,60 кв. м, житловою площею 81,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заяви обґрунтована тим, що між сторонами існує спір щодо правомірності здійснення за ПАТ «Укрсоцбанк» реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 133,60 кв. м, житловою площею 81,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так як у відповідача виникло незаконне право власності на квартиру, на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та членам його родини, що постійно мешкають та зареєстровані у спірному житловому приміщенні, так як відповідач без дозволу позивача має можливість вселяти до квартири інших осіб чи виселити позивача та членів його родини, проникати та входити до квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори, спрямовані на відчуження квартири, з третіми особами.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, надходжу до наступного.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Одним із видів забезпечення позову у відповідності до ст. 150 ЦПК України є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Разом з тим, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Кукунею Д.В. не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, відсутні жодні обґрунтовані мотиви, котрі б дали підставу для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, скасування державної реєстрації права власності та розірвання іпотечного договору. Вимог щодо визнання права власності на спірну квартиру або витребування її з чужого незаконного володіння позивачем заявлено не було.

Сам по собі факт реєстрації права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» не може свідчити про те, що відповідач має намір її відчужити, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення.

Крім того, при зверненні до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилався на те, що у квартирі, реєстраційні дії щодо якої вона оскаржує, постійно проживають та зареєстровані, окрім неї, також члени її сім'ї, в тому числі - малолітня дитина, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до її виселення зі спірної квартири. Разом з тим, виселення осіб із займаного жилого приміщення допускається лише за рішенням суду, а доказів про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду із вимогами щодо виселення позивача та членів його сім'ї із квартири до суду не надано.

Крім того, у своїй заяві представник позивача посилається на те, що банк набув право власності на квартиру незаконно, без врахування того, що у квартирі проживає малолітня дитина. До того ж, в обґрунтування останньої покладено твердження про те, що банком вчиняються агресивні та незаконні дії щодо заволодіння майном, що порушує права зареєстрований у квартирі осіб.

Однак, на думку суду, такі доводи заяви не можуть бути підставою для забезпечення позову, оскільки питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, а не на стадії забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1- адвоката Кукуні Дмитра Володимировича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Хоменко