КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 369/9598/15-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Усатов Д.Д.

19 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Андрієнко А.М.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгенійовича до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2 010,02 долари США, що в еквівалентів станом на 26.08.2015 по курсу НБУ (за 1 долар 22,62 грн.) становить 45 466,65 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що до позовної заяви додана виписка по рахунку відповідача, яка підтверджує повну виплату Банком та отримання ОСОБА_2 грошових коштів. Зазначає, що грошова сума в іноземній валюті підлягає переведенню в українську за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що в позові не наведено жодних доказів отримання відповідачем коштів від Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4783/2019
ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» та Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи, однак своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів фактичного отримання відповідачем коштів, позивачем не було надано.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2014 у цивільній справі №757/30955/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми банківського вкладу - позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк» Фінансова Ініціатива» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу в розмірі 2 010,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.11.2014 ( 1 долар США= 15, 20011 грн.) складає 30 552 грн. 53 коп. Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк» Фінансова Ініціатива» в дохід держави у відшкодування судових витрат судовий збір в розмірі 305 грн. 52 коп. (а. с. 8-10).

На виконання рішення суду, Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №757/30955/14-ц (а. с. 139).

17 лютого 2014 року Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45820065 з виконання виконавчого листа (а. с. 11).

23 грудня 2014 року за заявою на видачу готівки №17284 та 24 грудня 2014 року за заявою на видачу готівки №7721 відповідачу було сплачено суму боргу за договором та на виконання рішення суду, в повному обсязі (а. с. 14).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 06 березня 2015 року, приєднано виконавче провадження №45820065 з примусового виконання виконавчого листа №757/30955/14-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 02.12.2014 року, до зведеного виконавчого провадження №46802255, яке веде ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві (а. с. 12).

21 квітня 2015 року, в межах зведеного виконавчого провадження №46802255, яке веде ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, м. Київ, згідно платіжної вимоги ВДВС з позивача було стягнуто 317 544,49 доларів СШАА, або в еквіваленті на дату списання 7 066 757,97 грн. (а. с. 29).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 30 квітня 2015 року, виконавче провадження №45820065 закінчено, оскільки борг, виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню стягнуто в повному обсязі (а. с. 15).

ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» зазначило, що незважаючи на фактичне одержання коштів банківського вкладу за договором та на виконання рішення суду відповідачем від позивача за заявами на видачу готівки від 23.12.2014 та 24.12.2014, було отримано грошові кошти від ВДВС стягнуті із позивача за виконавчим провадженням №45820065. Вказав, що відповідач двічі отримав грошові кошти за договором та на виконання рішення суду у сумі 4 020,04 доларів США, замість належних йому 2 010.02 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов'язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктами 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 передбачено, що, застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Зі змісту зазначеної статті випливає, що положення її застосовуються у випадку наявності таких обставин у сукупності:

набуття або зберігання особою майна здійснено без правової підстави або така підстава відпала;

набуття або зберігання майна було здійснено за рахунок іншої особи;

безпідставне набуття або зберігання майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

При цьому під вiдсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист щодо стягнення з ПАТ «Комерційний банк» Фінансова Ініціатива» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу в розмірі 2 010,02 доларів США, що складає 30 552 грн. 53 коп. відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2014, виконавче провадження №45820065.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 06 березня 2015 року, приєднано виконавче провадження №45820065 з примусового виконання виконавчого листа №757/30955/14-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 02.12.2014, до зведеного виконавчого провадження №46802255, яке веде ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві (а. с. 12).

Директором Департаменту державної виконавчої служби Воробйовим О.В. у відповіді на лист від 28.08.2018 зазначено, що 30.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на виконання рішення за виконавчим листом від 02.12.2014 №757/30955/14-ц, у зв'язку з повним фактичним виконання. Повідомлено, що надлишкові кошти стягнуті по зведеному виконавчому провадженні боржнику не повертались, у зв'язку з тим, що на виконанні у відділі перебували відкриті виконавчі провадження, відносно боржника ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Таким чином, надлишкові кошти не були виплачені відповідачу ВДВС.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову правильними.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог.

За наведеного, доводи апеляційної скарги виплату Банком та отримання ОСОБА_2 в подвійному розмірі грошових коштів є необґрунтованими, враховуючи перебування на виконанні у відділі інших відкритих виконавчих проваджень, відносно боржника ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20.03.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

А.М.Андрієнко