ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/1545/17

провадження № 22-ц/4809/382/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ОСОБА_1- ОСОБА_2

представник ПАСТ «Надія» - Салюк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія», ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2017 року, суддя Пасічник Д.І., по цивільній справі за позовом публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне сільськогосподарське товариство «Надія» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткову угоду укладеною.

На обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11.05.2012 року між сторонами укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передала ПАСТ «Надія» в оренду, строком на 5 років, земельну ділянку площею 4,92 га, розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №03879 від 23.07.2012 року.

ПАСТ «Надія» протягом строку дії договору користувалося вказаною земельною ділянкою та виконувало договірні зобов'язання, а тому 13.06.2017 року на адресу ОСОБА_1 направлено лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, а також долучили до договору додаткову угоду з новими умовами, проте від ОСОБА_1 не надходила відповідь щодо прийнятого нею рішення.

В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що ПАСТ «Надія» отримали інформацію про укладення 01.08.2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Фортуна-2008» договору оренди землі відносно спірної земельної ділянки, строком на 10 років, який зареєстровано державним реєстратором Кіровоградської РДА від 07.09.2017 року. ПАСТ «Надія» вважає, що порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі.

Позивач просив суд визнати поновленим договір оренди землі від 11.05.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАСТ «Надія» та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області за №03879 від 23.07.2012 року, а також визнати укладеною додаткову угоду на умовах визначених позивачем.

Позивач подав до суду клопотання про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2017 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ПАСТ «Надія» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено,що ПАСТ «Надія» , реалізуючи переважне право на поновлення договору оренди землі, керувалось приписами частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» , а суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, ігноруючи надані докази(відсутність відповідної додаткової угоди) та принципів диспозитивності , застосував частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Ухилення відповідача від виконання зобов'язання щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору на новий строк, з огляду на приписи частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» порушує переважне право позивача на укладення такої угоди і відповідно саме право оренди позивача на земельну ділянку. Щоб захистити своє порушене право, позивач вправі вимагати від відповідача укладення такої додаткової угоди в судовому порядку, шляхом визнання додаткової угоди - укладеною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що матеріали справи не місять доказів того, що договір оренди укладено на 12 років. Суд першої інстанції не навів у рішенні мотивів визнання поновленим договору оренди землі. Крім того, позивач не звертався до відповідача за місяць до закінчення строку договору з пропозицією щодо продовження дії договору на той же строк на тих же умовах. Крім того, позивач підписав додаткову угоду про продовження дії договору та направив її на підпис відповідачу у місячний термін з моменту закінчення строку договору. Вказані обставини свідчать проте, що в матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про продовження сторонами договірних відносин і про порушення прав позивача які підлягають судовому захисту.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 20.03.2018 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 20.03.2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову апеляційного суду Кіровоградської області Верховний суд зазначив , що 13 червня 2017 року ПАСТ «Надія» направило на адресу відповідача лист-повідомлення № 348 про використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору оренди, який ОСОБА_1 отримала 22 червня 2017 року.

Разом з тим, у листі-повідомленні запропоновано встановити інші умови договору, а саме: продовжити дію договору оренди земельної ділянки строком на 7 років з орендною платою у розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому договір оренди від 11 травня 2012 року укладено строком на 5 років з орендною платою у розмірі 3 %. Крім того, додана до цього листа додаткова угода містить також інші умови, а саме: запропоновано укласти договір вже на 12 років з орендною платою у розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Зазначено, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що строк дії договору та розмір орендної плати, вказаний у листі-повідомленні та у додатковій угоді є різними, а тому отримані від позивача пропозиції стосуються внесення змін до чинного договору, а не його поновлення.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

17 листопада 2017 року представник ОСОБА_1 надіслала на адресу ПАСТ «Надія» листи із запереченням щодо поновлення договору оренди та проханням повернути земельну ділянку, а тому суду апеляційної інстанції слід встановити, чи досягнуто сторонами домовленості щодо орендної плати та інших умов договору у такому разі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.12.2018 року дану справу розподілено судді Черненко В.В.

20.12.2018 року по справі визначено склад колегії суддів.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.12.2018 року справу призначено на 07.02.2019 року на 11 год. 00 хв.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства ПАСТ «Надія» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2

11.05.2012 року між ОСОБА_1 та ПАСТ «Надія» укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №03879 від 23.07.2012 року, згідно якого ОСОБА_1 передала ПАСТ «Надія» в оренду земельну ділянку площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років.

Договір містить додатки у вигляді акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та акту прийому-передачі об'єкта оренди.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що по закінченню строку договору оренди орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше, ніж за місяць до закінчення строку вказаного договору.

13.06.2017 року ПАСТ «Надія» направили на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення №348 про використання переважного права щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 11.05.2012 року, яке вручено ОСОБА_1 22.06.2017 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №610.

Відповідно до відміток на поштовому конверті та описі цінного листа №255, 17.11.2017 року ОСОБА_4, що представляє інтереси ОСОБА_1, направила поштове відправлення на адресу ПАСТ «Надія» яке складалося з листа ОСОБА_1 директору ПАСТ «Надія» від 10.02.2017 року про не бажання ОСОБА_1 продовжувати співпрацю з ПАСТ «Надія» та проханням повернути земельну ділянку і припиненням її використання з 24.07.2017 року, листа-заперечення від 20.07.2017 року, яким ОСОБА_1 повідомила директора ПАСТ «Надія» про не бажання поновлювати договір оренди землі та проханням повернути земельну ділянку, листа ОСОБА_4, яка є представником ОСОБА_1 за довіреністю, від 17.11.2017 року, яким повідомлено про лист-заперечення від 20.07.2017 року та звернено увагу на закінчення договору оренди землі від 11.05.2012 року, згідно п.12.2. договору, а саме у зв'язку із закінченням строку дії договору.

Суд першої інстанції зазначив, що ПАСТ «Надія» належним чином повідомили ОСОБА_1 про намір поновити строк дії договору оренди землі до його закінчення, строк дії договору оренди землі укладеного сторонами закінчився 23.07.2017 року, а ПАСТ «Надія» продовжує користування виділеною земельною ділянкою та належно виконує свої обов'язки за договором, а тому направлено ОСОБА_1 лист-повідомлення про використання переважного права щодо поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди. Натомість, 17.11.2017 року представником відповідача направлено на адресу ПАСТ «Надія» листи про не бажання ОСОБА_1 поновлювати договір оренди землі та проханням повернути земельну ділянку. Отже, ОСОБА_1 не направлено належним чином ПАСТ «Надія» письмове повідомлення про відмову в поновленні договору оренди землі ні до закінчення строку дії договору, ні протягом місяця після закінчення строку дії договору, а також не розглянуто направлений ПАСТ «Надія» проект додаткової угоди.

Суд першої інстанції зазначив, що надані до суду листи від 10.02.2017 року та 20.07.2017 року не містять будь-яких відміток про їх відправлення на адресу ПАСТ «Надія» та отримання їх останніми. Відповідно до відміток на поштовому конверті та описі цінного листа, поштове відправлення з повідомленнями та листом-заперечення відправлено представником відповідача на адресу позивача 17.11.2017 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору оренди землі, який укладено сторонами, поновленим на той же строк і на тих самих умовах є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак позовна вимога про визнання укладеною додаткової угоди на умовах визначених позивачем є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки додаткова угода укладається сторонами для вирішення питання щодо поновлення дії договору при наявності взаємної згоди для державної реєстрації речових прав сторін, однак у випадку наявності спору між сторонами договору питання щодо визнання договору оренди землі поновленим на той же строк і на тих самих умовах вирішується по суті рішенням суду, яке у разі набрання законної сили не потребує укладення будь-яких додаткових угод, оскільки є самостійною підставою для державної реєстрації речових прав.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі приватного акціонерного товариства ПАСТ «Надія» не знайшли свого підтвердження , оскільки є необґрунтованими.

Позивач наполягає , що ПАСТ «Надія» , реалізуючи переважне право на поновлення договору оренди землі, керувалось приписами частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» , а суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, ігноруючи надані докази(відсутність відповідної додаткової угоди) та принципів диспозитивності , застосував частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Ухилення відповідача від виконання зобов'язання щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору на новий строк, з огляду на приписи частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» порушує переважне право позивача на укладення такої угоди і відповідно саме право оренди позивача на земельну ділянку. Щоб захистити своє порушене право, позивач вправі вимагати від відповідача укладення такої додаткової угоди в судовому порядку, шляхом визнання додаткової угоди - укладеною.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах 1- 5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Згідно з частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Посилання позивача , що в судовому порядку можливо визнати додаткову угоду - укладеною в розумінні з частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» є необґрунтовані, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений Законом України «Про оренду землі».

Поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено , зокрема частинами 8, 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі», що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження.

11.05.2012 року між ОСОБА_1 та ПАСТ «Надія» укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №03879 від 23.07.2012 року, згідно якого ОСОБА_1 передала ПАСТ «Надія» в оренду земельну ділянку площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років. Договір містить додатки у вигляді акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та акту прийому-передачі об'єкта оренди.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що по закінченню строку договору оренди орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше, ніж за місяць до закінчення строку вказаного договору.

13.06.2017 року ПАСТ «Надія» направили на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення №348 про використання переважного права щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 11.05.2012 року, яке вручено ОСОБА_1 22.06.2017 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №610.

З матеріалів справи вбачається, що в додатковій угоді та у листі повідомлені змінені умови договору оренди землі як в дії самого строку договору так і в розмірі орендної плати, а тому отримані від позивача пропозиції можливо розцінювати як пропозицію , щодо внесення змін до чинного договору, а не як його поновлення.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції поновив спірний договір оренди відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а не відповідно до вимог позивача частини 1-5 статті 33. Встановлені обставини свідчать , що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог чим порушив норми процесуального права.

Докази на підтвердження позовних вимог , що є підстави для поновлення спірного договору оренди землі відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» в матеріалах справи відсутні, оскільки сторонами не досягнуто домовленості щодо поновлення спірного договору оренди.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, зокрема не встановив дійсні обставини по справі, не сприяв всебічному розгляду справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною - відмовити.

Стягнути із публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Текст постанови складено 21.03.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: