ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1237/19
Провадження № 22-ц/4820/2041/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/1237/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року (суддя Стасюк Р.М., повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідно до судового наказу Нетішинського міського суду від 22.01.2019 року на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовував тим, що після видачі 22.01.2019 судового наказу у нього змінилось матеріальне становище, яке пов`язане з утворенням нової сім`ї та народженням дитини. Позивач вказує, що його дружина не працює, здійснюючи догляд за дитиною, а тому вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів. Зазначає, що матеріальне забезпечення його сина від першого шлюбу є значно кращим за матеріальне забезпечення новонародженого сина від другого шлюбу, оскільки крім аліментів, які стягуються на його утримання, дитина може отримувати матеріальне забезпечення зі сторони відповідачки, як матері, яка працює та має стабільний дохід.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив надані ним на підтвердження позовних вимог докази зміни його сімейного стану, не врахував: факт створення ним нової сім`ї та народження дитини; факт перебування дружини та сина на його повному утриманні, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі. Зазначені вище обставини не існували при призначенні і визначенні розміру аліментів, а є новими обставинами та свідчать про зміну сімейного стану позивача. Апелянт також посилається на те, що його матеріальної допомоги потребує і батько дружини, який є інвалідом I групи та мати дружини, яка не працює та здійснює догляд за чоловіком. Апелянт зазначає, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, тому і просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду - законне і обґрунтоване, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства і потребам дитини.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що судовим наказом, виданим Нетішинським міським судом Хмельницької області від 22.01.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

З 09 червня 2019 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 (а.с. 6,7).

Також встановлено, що ОСОБА_1 працює слюсарем-ремонтником 3 розряду цеху ЕРП ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС» та загальна сума його доходу за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року складає 125500, 29 грн. (а.с. 9).

Як вбачається із довідки про заробітну плату від 10.09.2019 року №44, виданої вихователю ДНЗ КТ №5 «Теремок» ОСОБА_2 , загальна сума її доходу за період з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року складає 41385,66 грн. (а.с.24).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 180 - 182, 192 СК України, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не подано доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі. Також ОСОБА_1 не надано доказів поліпшення майнового стану відповідачки, як отримувача аліментів, або самої дитини та доказів погіршення або поліпшення стану здоров`я будь-кого зі сторін.

Прийшовши до такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу положень ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

З огляду на положення ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Саме такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року по справі №755/14148/18.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

В силу положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України в п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за змістом якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, зі змісту статей 181, 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Однак, виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, дана норма передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, але за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача.

Отже, виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, що визначений судовим наказом Нетішинського міського суду від 22.01.2019 року, оскільки матеріали справи не містять доказів саме про погіршення матеріального стану позивача в зв`язку із зміною його сімейного стану порівняно із часом ухвалення рішення про стягнення аліментів та зменшення розміру утримання на дитину не сприятиме інтересам самої дитини, що направлені для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, є такими, що не заслуговують на увагу, адже в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. І доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Сам факт народження дитини позивача у другому шлюбі не підтверджує неможливість сплати ОСОБА_1 аліментів у визначеному судовим наказом Нетішинського міського суду від 22.01.2019 року розмірі, адже кожна дитина має право на достойне матеріальне утримання від батька, що має враховуватися при визначені розміру утримання на кожного з них.

Ці доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Також, посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка є працездатною та має власний дохід не спростовують висновків суду першої інстанції, адже саме двоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а розмір особистих доходів одного із батьків не звільняє іншого від обов`язку нести витрати з утримання дитини не менше мінімального гарантованого розміру аліментів. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин зміни майнового стану відповідачки в порівнянні з тим, що був на час ухвалення Нетішинським міським судом 22.01.2019 року судового наказу.

Судова колегія вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що також потребують матеріальної допомоги апелянта і батьки його дружини не можуть бути прийняті та розглянуті в апеляційній інстанції, оскільки ці підстави позову не були предметом розгляду суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права та підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк