Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 639/6278/16-ц

провадження № 61-31265св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники позивача: Бондар Олена Борисівна, Ляпун Ірина Олександрівна,

відповідач-1 - ОСОБА_1 ,

відповідач-2 - ОСОБА_5 ,

представник відповідача-2 - адвокат Жолнер Наталія Вікторівна,

відповідач-3 - ОСОБА_3 ,

відповідач-4 - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Красноармійського районного суду Донецької області у складі судді Величко О. В. від 03 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Санікової О. С., Жданової В. С. від 21 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 дол. США, із кінцевим терміном повернення не пізніше 11 червня 2038 року та зі сплатою процентів за користування кредитом. Цього ж дня на забезпечення виконання вказаного договору між банком, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки № № 0П1, 0П2, 0П3 відповідно, за умовами якого кожен із поручителів зобов`язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання за указаним кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали, чим порушили умови кредитного договору. Станом на 04 серпня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 6 700,36 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 692,59 дол. США, заборгованість за відсотками у розмірі 1 007,77 дол. США, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 700,36 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 700,36 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 700,36 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, а оскільки відповідно до закону та умов договорів поруки кожен із відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зобов`язалися нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов`язань, стягнув солідарно з позичальника та кожного з поручителів окремо на користь банку кредитну заборгованість, визначену у позові.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року скасовано, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 в сумі 499,98 дол. США, яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 107,18 дол. США та процентів у розмірі 392,80 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 200,38 дол. США, яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 5 585,41 дол. США та процентів у розмірі 614,97 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 200,38 дол. США, яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 5 585,41 дол. США та процентів у розмірі 614,97 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 200,38 дол. США, яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 5 585,41 дол. США та процентів у розмірі 614,97 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що не підлягає задоволенню вимога про солідарне стягнення з поручителів суми за тілом кредиту - 107,18 дол. США і за процентами - 392,80 дол. США, оскільки така заборгованість виникла після шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про дострокове погашення кредиту.

Узагальнені доводивимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову до ОСОБА_1 та відмову у позові про солідарне стягнення кредитної заборгованості з поручителів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв'язку зі спливом позовної давності.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили належним чином обставин справи; не надали належної оцінки доводам відповідача про те, що банк в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання - 25 липня 2013 року, на що поручителі згоди не давали. Позичальник до 25 травня 2015 року сплачував заборгованість за кредитом та процентами, тому шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителів сплинув 26 листопада 2015 року, що свідчить про припинення поруки. Крім того, суд не застосував наслідки спливу позовної давності, про яку просив відповідач.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 не оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, то в цій частині не є предметом касаційного перегляду (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 639/6278/16-ц з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Зупинено виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що11 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 дол. США, із кінцевим терміном повернення не пізніше 11 червня 2038 року, зі сплатою 13,50% річних за користування кредитом перші 30 календарних днів, рахуючи з дати видачу кредиту. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Цього ж дня на забезпечення виконання вказаного договору між банком, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки № № 0П1, 0П2, 0П3 відповідно, за умовами якого кожен із поручителів зобов`язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання за указаним кредитним договором.

У зв`язку з порушенням відповідачами умов кредитного договору та договорів поруки утворилась заборгованість, яка станом на 04 серпня 2016 року становить 6 700,36 дол. США, із яких: заборгованість за кредитом - 5 692,59 дол. США; заборгованість за відсотками - 1 007,77 дол. США.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку..

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Установлено, що кінцевий строк повернення кредиту за договором від 11 червня 2008 року № 0 - 11 червня 2038 року.

У пункті 3.1.3. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у порядку, визначеному розділом 6 цього договору.

Розділом 6 кредитного договору передбачено, що терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дня відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. У випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

Згідно з умовами кредитного договору та за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк 29 березня 2016 року вих. № № 30-12/32868, 30-12/32896 банк направив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вимоги про повне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у сумі 6 373,74 дол. США.

Тобто, у березні 2016 року банк використав право дострокового погашення заборгованості, змінивши строк виконання основного зобов'язання у порядку, передбаченому розділом 6 кредитного договору.

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, тобто у межах шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з моменту настання строку виконання основного зобов'язання.

У пункті 3.1. договору поруки від 11 червня 2008 року № 0П1 сторони погодили строк його дії до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату платежів (пункт 1.3.3. договору).

Оскільки кредитним договором передбачено, що боржник повинен був здійснювати щомісяця чергові платежі, а відповідальність поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Із наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за тілом кредиту позичальник здійснив у січні 2015 року, а на погашення процентів за користування кредитом - у травні 2015 року, з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як солідарних боржників банк звернувся у серпні 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), щодо щомісячних зобов`язань зі сплати 107,18 дол. США тіла кредиту та 392,80 дол. США процентів за кредитом, порука ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за якими є припиненою.

Суд апеляційної інстанції правильно визначив суму заборгованості за кредитом та процентами, яка підлягає солідарному стягненню з позичальника та окремо з кожного поручителів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як солідарних боржників, оскільки порука останніх припинилась лише щодо частини щомісячних платежів, тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність зі сплати щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців з моменту дострокового виконання основного зобов`язання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи заявника про не застосування судом наслідків спливу позовної давності є безпідставними, оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду апеляційної інстанції, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції в частині покладання на ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарного з боржником обов`язку погашення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року № 0 без змін.

Оскільки оскаржуване рішення апеляційного суду залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та окремо з кожного поручителів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0 у розмірі 6 200,38 дол. США, яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 5 585,41 дол. США та процентів у розмірі 614,97 дол. США, залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун