ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4571/16-ц
Провадження № 2/210/89/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"13" березня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за банківськими депозитними вкладами, суд
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні присутній не був, до початку слухання справи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення не надавав. До канцелярії суду подано письмові заперечення та відзив на позовну заяву.
Представник відповідача ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення не надавав. До канцелярії суду подано письмові заперечення та відзив на позовну заяву.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вивчивши заперечення та відзив на позовну заяву суд вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.
Рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» було вирішено розпочати процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року (а.с. 115).

Постановою Правління Національного банку України №898 від 17.12.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 116).

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_3 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідна правова позиція висловлена й Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року (справа № 6-1123цс16) та згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Від так, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_3 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_3 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виплачено ОСОБА_2 суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000,00 грн. Даний факт визнаний сторона та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Частинами 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ОСОБА_3 гарантування вкладів не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. ОСОБА_3 здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий курєр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно ч. 5 ст. 45 вище наведеного Закону, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити ОСОБА_3 про свої вимоги до банку.

З матеріалів справи слідує, що інформація про ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була розміщена на офіційному сайті ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб 23.12.2015 року та опублікована у газеті «Голос України» за № 242 (6242) від 23.12.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 наведеного Закону ОСОБА_3 припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої ОСОБА_3 суми відшкодування за вкладами.

Представник відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначив, що позивач 28.12.2015 року звернулась до Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з кредиторською вимогою про визнання ОСОБА_2 кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

З ОСОБА_4 від 19.06.2017 року з Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» акцептованих уповноваженою особою фонду, ОСОБА_2 включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, у четверту чергу на суму вимог 6493052,58 грн. (а.с. 114).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників - фізичних осіб спрямовуються ОСОБА_3 на задоволення вимог кредиторів у четверту чергу за кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_2 не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

На підставі та керуючись ст. ст. 1058, 1060, 1074 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за банківськими депозитними вкладами залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Хлистуненко