Справа № 127/2-2903/09
Провадження № 4-с/127/6/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці матеріали цивільної справи за скаргою кредитної спілки «Альянс Україна» до головного державного виконавця Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

КС «Альянс Україна» звернулось до суду зі скаргою в якій просило витребувати з Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. виконавче провадження № 55823075 та перевірити його щодо вчинення державним виконавцем виконавчих дій; визнати дії головного державного виконавця Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.01.2019 року ВП № 55823075 неправомірними; скасувати постанову від 31.01.2019 року ВП 55823075 винесену головним державним виконавцем Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві. Скарга мотивована тим, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено відсутність у боржника майна на яке можна було звернути стягнення, що й стало підставою повернення виконавчого документа стягувачеві. Водночас як вказує заявник державним виконавцем не вжито всіх заходів для виявлення майна та доходів боржника, у звязку з чим винесена постанова є передчасною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року з метою повного та всебічного розгляду скарги витребувано із Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 55823075.

Представник заявника до судового засідання не зявився, однак до суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заінтересовані особи до судового засідання не зявились про причини неявки до суду не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, що не зявились, так як їхня неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. перебував виконавчий лист № 2-2903/09 від 10.09.2009 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Альянс Україна» коштів за кредитним договором від 03.06.2008 року в загальній сумі 14000,21 гривень, витрат судового збору на суму 140 гривень та витрат на ІТЗ в сумі 30 гривень.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем Коротуном Р.П. встановлено, що боржник ОСОБА_2 не працює, особисте майно, кошти та доходи відсутні. У звязку з цим 31.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-2903/09 від 10.09.2009 року стягувачеві (на 3 а.с.).

Умови і прядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Цивільно-процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: - з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Окрім того, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або У стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону); провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону).

Проте будь-яких доказів на підтвердження виконання зазначених вище вимог Закону та здійснення будь-яких виконавчих дій державним виконавцем суду надано не було.

При цьому суд виходить з положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України, згідно яких у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребовуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року з метою встановлення обставин справи щодо правомірності чи неправомірності дій державного виконавця судом витребовувались із Погребищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. матеріали виконавчого провадження. Проте вимоги ухвали суду без поважних причини виконані не були.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець не виконав свій обовязок щодо ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій, своїми правами не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії не провів, майновий стан боржника належним чином не перевірив.

Суд при вирішенні даної скарги також керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також розясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

Проте, як було вставлено судом, державним виконавцем не було вжито необхідних заходів для виконання рішення суду, а отже право стягувача на мирне володіння майном було порушене.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 76-81, 353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу кредитної спілки «Альянс Україна» до головного державного виконавця Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.01.2019 року ВП № 55823075 -неправомірними.

Постанову від 31.01.2019 року ВП 55823075 винесену головним державним виконавцем Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: