Провадження № 2/638/2336/19
РІШЕННЯ

іменем України

15.03.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інституту сцинтиляційних матеріалів національної академії наук про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності,-

встановив:

28.10.2018 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.10.2017 він отримав травму невиробничого характеру, у звязку з чим з 14.10.2017 по 29.01.2018 перебував на лікарняному, натомість відповідач неправомірно відмовив у наданні йому допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування, незважаючи на те, що наявні в розпорядженні останнього документи на думку позивача свідчать про відсутність підстав для такої відмови, просив зобовязати відповідача здійснити йому виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 26 510,76 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив, пославшись на те, що наказом в.о. директора Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України від 08.02.2018 було утворено комісію з розслідування випадку невиробничого травматизму, що стався із позивачем, і рішенням комісії від 19.03.2018 вирішено не призначати позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Позивач подав до суду відповідь на вказаний відзив, в якому зазначив, що на його думку відповідач у відзиві на позовну заяву його тверджень та аргументів по суті позовних вимог не спростував та навпаки підтвердив той факт, що алкогольне спяніння не було прямою причиною тілесних ушкоджень, а причиною були протиправні дії іншої особи, вказував, що комісія із соціального страхування відповідача дійшла хибного висновку та помилково прийняла рішення щодо відмови у виплаті йому допомоги по тимчасовій непрацездатності, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, крім того просив поряд із зобовязанням відповідача надати допомогу по тимчасовій непрацездатності скасувати рішення комісії із соціального страхування відповідача від 19.03.2018, оформлене протоколом № 10, а також скасувати рішення керівництва відповідача про відмову в виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності від 21.09.2018 № 03-24/521.

У судовому засіданні позивач підтримав первісні позовні вимоги, з приводу додаткових вимог, зазначених у відповіді на відзив просив їх не розглядати, остаточно просив суд зобов?язати відповідача здійснити йому виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 26 510,76 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним спірні правовідносини.

Позивач працює в Інституті сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України на посаді інженера 1 категорії господарчого відділу (а.с. 8).

14.10.2017 близько 1 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні ресторану Старгород за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 7, отримав удар в обличчя від гр. ОСОБА_2, внаслідок чого впав на плитку та вдарився потиличною частиною голови, отримавши травму. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2018 у справі № 640/16/18 по кримінальному провадженню № 0003800 визнано, що ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України (необережне тяжке тілесне ушкодження), та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного злочину на підставі ст. 45 КК України у зв?язку з дієвим каяттям, крім того ухвалою встановлено, що останній повністю відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_1 (позивачеві) (а.с. 4-5).

У зв?язку з отриманою травмою позивач 14.10.2017 був госпіталізований до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_3, де перебував на стаціонарному лікуванні до 07.11.2017, а також період з 27.12.2017 по 10.01.2018, крім того з 08.11.2017 по 15.12.2017, з 16,12.2017 по 27.12.2017 та з 11.01.2018 по 29.01.2018 перебував на амбулаторному лікуванні у КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 26 (а.с. 22-24). У листках непрацездатності, виданих вказаними медичними закладами зазначено про вміст етилового спирту в крові позивача в розмірі 2,337 проміле (а.с. 22-24).

Наказом № 41 від 08.02.2018 в.о. директора Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України утворено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем, з метою проведення відповідного розслідування у складі: голови комісії ОСОБА_4, членів комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 8).

Як зазначено в листі старшого слідчого СВ Київського відділу поліції ГУ Нацполіції в Харківській області ОСОБА_8, адресованого голові комісії із соціального страхування ОСОБА_4, згідно зібраних матеріалів в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0003800 від 14.10.2017, алкогольне сп?яніння ОСОБА_1 14.10.2017 в приміщенні ресторану Старгород за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 7, при яких він отримав тілесні ушкодження, не було прямою причиною отримання ним тілесних ушкоджень (мова оригіналу, а.с. 22).

Згідно пояснень позивача на ім?я голови комісії із соціального страхування Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України ОСОБА_4 від 13.11.2017 удар, що став причиною травми, він отримав раптово, після чого втратив свідомість та прийшов до тями в лікарні невідкладної допомоги, про все, що сталось він дізнався від слідчого, зокрема про те, що удар йому наніс раніше невідомий йому ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно пояснень ОСОБА_2 на ім?я голови комісії із соціального страхування Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України ОСОБА_4 від 13.01.2018, наносивши удар, він переплутав позивача з іншою особою, позивач йому раніше відомий не був (а.с. 7).

Рішенням комісії із соціального страхування Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України від 19.03.2018, оформленим протоколом № 10, вирішено не призначати позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності (а.с. 12).

Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 14.03.2018, затвердженого в.о. директора Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України ОСОБА_9 15.03.2018, причиною нещасного випадку, що стався із позивачем, визначено протиправні дії інших осіб (а.с. 10-11).

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, надаючи оцінку аргументам учасників справи та правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За своєю правовою природою спірні правовідносини є правовідносинами щодо соціального захисту громадян у звязку з тимчасовою втратою працездатності та регулюються законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - Закон), а також відповідними підзаконними актами.

Згідно із статтею 253 КзпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі, зокрема хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

За змістом статті 1 Закону одним із видів соціального страхування є соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності; страховим випадком за вказаним видом соціального страхування є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сімї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону застраховані особи мають право, зокрема на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по тимчасовій непрацездатності (стаття 20 Закону).

Відповідно до статті 22 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного із страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Як визначено частиною першою статті 30 Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору призначаються та надаються за основним місцем роботи.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Згідно з пунктом 4.2 у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з ним, робиться позначка про таке сп'яніння.

При цьому, стаття 23 Закону в якості однієї з підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності визначає отримання травми внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння або дій, повязаних з таким спянінням.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Згідно з пунктом 3.1.1 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23.06.2008 № 25, Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо.

Відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 № 270, він визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України; під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов'язані з виконанням трудових обов'язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, які призвели до ушкодження здоров'я потерпілих.

Розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час, зокрема перебування в громадських місцях, на об'єктах торгівлі та побутового обслуговування, в інших організаціях.

Розслідування нещасних випадків проводиться з метою визначення їх обставин та причин. На підставі результатів розслідування розробляються заходи щодо запобігання подібним випадкам, а також щодо вирішення питань соціального захисту потерпілих. У процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення очевидців, а у разі потреби - керівника органу (організації), на території чи об'єкті якого стався нещасний випадок.

Наведені норми Закону та підзаконних актів ставлять надання або ненадання допомоги по тимчасовій непрацездатності в разі нещасного випадку невиробничого характеру в залежність від рішення комісії із соціального страхування, прийнятого нею на підставі наданих законом дискреційних повноважень.

Враховуючи, що на час розгляду справи є чинним рішення комісії із соціального страхування Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України від 19.03.2018, оформлене протоколом № 10, яким вирішено не призначати позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статтті 141 ЦПК України, відносячи судовий збір на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інституту сцинтиляційних матеріалів національної академії наук про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності залишити без задоволення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апелляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.