Справа № 137/168/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" березня 2019 р.
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-
08.02.2019 року до суду звернувся представник позивача адвокат ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, в якому зазначає, що його довірителька перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 03.02.2015 р. з відповідача було вирішено стягувати аліменти на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі розміром 350 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.
Позов мотивує тим, що з часу прийняття рішення по наведеній справі відбулися зміни в законодавстві щодо розміру аліментів.
Просить змінити спосіб стягуваних аліментів визначених рішенням суду на аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не більше десяти мінімумів для дитини відповідного віку і не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення донькою повноліття. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на лікування ОСОБА_5 в період з 17.09.2018 р. по 06.12.2018 р. у сумі 337,20 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Позивач ОСОБА_2 І,В. в судове засідання не з'явилася. Натомість її представник адвокат ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує частково, зокрема: не заперечує проти збільшення розміру аліментів та стягнення 337,20 грн. на лікування ОСОБА_5 Заперечує проти задоволення позовної вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З урахуванням письмової позиції позивача, та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Так, зі свідоцтва про народження (а.с. 7) судом встановлено, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 03.02.2015 р. (а.с. 8-9) вирішено стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року і до повноліття дочки. Згідно історії розвитку дитини (а.с. 12-14) судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.09.2018 р. по 20.09.2018 р., з 11.10.2018 р. по 19.10.2018 р. та з 04.12.2018 р. по 06.12.2018 р. хворіла на ГРВІ та гострий трахеїт, лікарем призначалось лікування. Відповіддю на адвокатський запит (а.с. 11) наведено перелік ліків та їх роздрібні ціни в період з 17.09.2018 р. по 07.12.2018 р.
Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в частці від доходу.
На даний час розмір аліментів, що стягується із ОСОБА_3 є значно нижчим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому розмір стягуваних аліментів необхідно змінити і стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, оскільки відповідач ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_5 і зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття.
Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно ч. 1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
На думку суду, з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків витраченої та документально підтвердженої позивачем сума витрат, пов'язана із лікуванням дитини, а саме 337,20 гривень.
Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині з огляду на наступне.
Стороною позивача в обґрунтування розміру понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 15-16) згідно п.1 додатку № 1 гонорар складає 6000 грн., та квитанцію № 5 від 15.01.2019 р. (а.с. 17), згідно якої позивач ОСОБА_2 сплатила своєму представнику адвокату ОСОБА_4 гонорар у розмірі 6000 грн.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі ст. 30 цього ж Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ст.137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із :1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Всупереч наведеному, стороною позивача не надано розрахунку витрат, не наведено обсяг виконаних робіт із зазначенням їх виду, вартості, а лише зазначено кінцеву суму до сплати.
Оскільки, на думку суду, відсутні такі ознаки як розумність розміру, реальність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу, не надано розрахунку виконаних робіт, тому у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. необхідно відмовити.
Відповідно доч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, Оскільки позовні вимоги про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1536,80 гривень (по 768,40 гривень за кожну вимогу позивача).
Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81,141,259,263-268, 280 ЦПК України і на підставі ст.ст.180,182,183,184,192 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, суд, -
Позов задовольнити.
Змінити розмір стягуваних аліментів визначених рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 03.02.2015 року і стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії АВ №388385 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій обалсті від 22.07.2002 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії АВ №570977 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій обалсті від 27.01.2004 року, жительки вул.Примакова 15 с.Малинівка Літинського району Вінницької області аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування ОСОБА_5 в період з 17.09.2018 р. по 06.12.2018 року в сумі 337,20 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1536,80 гривень на відповідний рахунок.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя : Желіховський В. М.