693/324/18
2/693/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник С.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що він являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,41 га, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

02.04.2007р. між ним та ІП ««Аграрпродукти Вільд-Україна» було укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років, який діяв до 01.01.2018р.

Зазначає, що після звернення 09.02.2018р. до ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» з вимогою про повернення земельної ділянки, йому було повідомлено про те, що 28 грудня 2014 року укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 02.04.2007р. та п.8 вказаного договору викладено в новій редакції, яким договір оренди продовжено до 19.07.2028р.

Отримавши у земельному відділі копію додаткової угоди від 28.12.2014р. ОСОБА_1 виявив, що додаткова угода підписана сторонньою особою, а не ним, оскільки він такої угоди не підписував та нікого не уповноважував на підписання додаткової угоди.

Оскільки позивач вказану додаткову угоду не підписував, вважає, що між ним та відповідачем не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов.

Мирним шляхом врегулювати спір не вдалося, томупозивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 28.12.2014р., зареєстровану 27.07.2016р. недійсною; зобовязати ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» повернути йому земельну площею 1,4055 га, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради; стягнути судові витрати з відповідача. Разом з позовною заявою з метою встановлення справжності підпису на додатковій угоді подав заяву про проведення почеркознавчої експертизи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі ордера серії КВ №29228 від 21.05.2018р. та договору надання правової допомоги від 03.05.2018р., - не зявилася; при цьому подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Також просила стягнути з відповідача судові витрати відповідно до наданого розрахунку.

У судове засідання представник відповідача «Аграрпродукти Вільд-Україна» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №4 від 29.03.2018р., не зявився по невідомій суду причині, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Судом установлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки розміром 1,41 га (кадастровий номер :01:001:0222), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться в межах Острожанської сільської ради Жашківського району Черкаської області,на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЧР №024339.

Статтею 93, ч.4 ст.124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

02 квітня 2007 року між ОСОБА_1та ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,41 га, зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК 07 травня 2007 року за №80, строком на 15 років до 01 січня 2018 року (а.с.7-8).

Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 02 квітня 2007 року, ОСОБА_1 09 лютого 2018 року звернувся до ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» з повідомленням про те, що має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, у звязку з цим просив у 15 денний термін повернути належну йому земельну ділянку (а.с.9).

На вказане повідомлення позивач отримав лист-відповідь, з якого дізнався, що додатковою угодою від 28 грудня 2014 року внесено зміни до договору оренди землі від 02 квітня 2007 року, укладеного між ним - ОСОБА_1та ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна», а саме викладено п.8 у наступній редакції «Договір укладено на термін до 19.07.2028р. з урахуванням ротації культур» (а.с.9,12).

15 травня 2018 року від ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» через канцелярію суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з додатковою угодою від 28 грудня 2014 року термін дії договору оренди землі продовжено до 19 липня 2026 року, а тому правові підстави для задоволення вимог позивача та повернення земельної ділянки відсутні.

Відповідь на відзив від позивача не надходила.

В ході судового розгляду за клопотанням позивача ухвалою суду від 06.06.2018р. провадження у справі було зупинено та призначено судово-почеркознавчу експертизу.

З висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 17.10.2018р. №675, 1247/18-23 вбачається, що підпис в графі «орендодавець» у додатковій угоді до договору оренди землі від 28.12.2014р. вірогідно виконаний не ОСОБА_1.

Таким чином, у досліджуваних спірних правовідносинах встановлено відсутність волевиявлення учасника правочину (позивача), яке б відповідало його внутрішній волі, яка мала бути спрямована на реальне настання певних правових наслідків, що обумовлені таким правочином. За відсутності відповідного волевиявлення учасника правочину такий правочин не спричиняє виникнення у цієї особи як прав, так й обовязків, обумовлених змістом такої домовленості.

Оскільки позивач, як орендодавець, не підписував спірну додаткову угоду до договору оренди землі, згоди та повноважень на укладання й підписання цих угод іншій особі не надавав, є всі підстави вважати доведеною відсутність у позивача волевиявлення на укладання спірної додаткової угоди.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.320 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власнику. Право власності є непорушним.

Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.3 ч. ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Статтею 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо підписаний його стороною, що встановлено частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачОСОБА_1 не підписував спірної додаткової угоди до договору оренди землівід 02 квітня 2007 року, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому суд вбачає підстави для визнання спірної додаткової угоди недійсною та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно статті 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб.

У відповідності положень ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1,2 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З квитанцій №4 та №5 від 12.03.2018р. вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги, а саме: за написання позовної заяви до суду в розмірі 1500 грн. та за представництво інтересів в суді та складання процесуальних документів в розмірі 6500 грн., всього 8000 грн. 00 коп.

Згідно ч.ч.4,6 ст.139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обовязок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 07.08.2018р. позивач ОСОБА_1 сплатив 2288 грн. 00 коп. за проведення експертизи №675/18-23.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.983285182.1 від 12.03.2018р.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.6, ст.34 Закону України «Про оренду землі», ст.55 Конституції України, ст.93. ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, п.3 ч.1 ст. 3, ст.ст.12,15, 202-203, 215, ч.1 ст.317, ч.1 ст.320, ст.ст.387, 391, ч.1 ст.626, ч.1 ст.638, ст. 792 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,4,5,19, ч.1 ст.76, ч.1 ст.81, ч.3 ст.133, ч.ч.1,2 ст.137, ч.ч.4,6 ст.139, ч.ч.1,2 ст.141, ч.2 ст.247, ст.ст. 258-259, ч.ч.1,2,5 ст. 263, ст.ст.265, 268, 272-273, 354 Цивільного процесуального України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 28 грудня 2014 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію речового права 30736526 від 02.08.2016р., дата державної реєстрації - 27.07.2016р.) до договору оренди земельної ділянки від 02.04.2007р. площею 1,4055га, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради Жашківського району, укладеного між ОСОБА_1 до іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна».

Зобовязати іноземне підприємство «Аграрпродукти Вільд-Україна» повернути ОСОБА_1земельну ділянку розміром 1,4055 га (кадастровий номер :01:001:0222), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться в межах Острожанської сільської ради Жашківського району Черкаської області, належну йомуна підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЧР №024339.

Стягнути з іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» на користь ОСОБА_1судові витрати, а саме: суму судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок; витрати за надання правничої допомоги за написання позовної заяви до суду в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок та за представництво інтересів в суді і складання процесуальних документів в розмірі 6500 (шість тисяч пятсот) гривень 00 копійок; витрати за проведення почеркознавчої експертизи №675/18-23 в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, всього 10992(десять тисяч девятсот девяносто дві) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик