Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Черноусова В.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння в натурі та припинення права на частку в спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власницею 7/20 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24 жовтня 2018 року. До складу 7/20 частини будинку входять наступні споруди: частина житлового будинку лит. «А-1», кімнати 2-3, 2-4, сіні 2-1, 2-2, прибудова літ. А3-1 загальною площею 27, 5 кв.м., житловою площею 14, 4 кв.м. вбиральня літ.Г-1, огорожі № 1/2 частина житлової прибудови літ. А1-1 житловою площею 13, 8 кв.м., гараж з підвалом літ. И/п, літня кухня літ.К-1,сарай літ.М-1. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28 листопада 2018 року та від 05 грудня 2018 року позивачка є власницею земельної ділянки площєю 0,0995 га по АДРЕСА_1. Іншим співвласником є відповідачка по справі ОСОБА_2, у власності якої знаходиться 13/20 частини будинку АДРЕСА_1. Відповідно до витяга із бази даних Реєстру адрес про присвоєння поштової адреси земельної ділянці (кад. НОМЕР_3), на 7/20 частку спірного будинку був присвоєн новий номер будинку (нова поштова адреса), а саме будинок АДРЕСА_1 У зв'язку з чим, позивачка звернулась до Центру надання адміністративних послуг з питанням зареєструвати свою частку будинку, як окреме єдине ціле домоволодіння, однак в здійсненні реєстрації їй було відмовлено, оскільки підставою реєстрації права властності на частку будинку як на окреме домогосподарство є тільки рішення суду. Позивачка та відповідачка мають ізольовані входи в будинок та користуються кожна своєю часткою домоволодіння. У зв'язку із викладеним, в позивачки виникла необхідність у виділенні у власність як окреме домолодіння, в натурі 7/20 частки жилого будинку із відповідними частками споруд розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та припинити спільну часткову властність між нею та відповідачкою ОСОБА_2 в зв'язку з виділенням частки в натурі, а також визнати за позивачкою право власності на виділене зазначене майно в натурі як окреме єдине ціле.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 7/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 лютого 2018 року та рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 24 жовтня 2018 року про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно.

Також, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, затвердженого МКП «Маріупольське БТІ», до складу 7/20 часини спірного будинку входять наступні споруди: частина житлового будинку літ. «А-1», а саме кімнати 2-3, 2-4, сіні 2-1, 2-2, прибудова літ. аЗ-1 загальною площею 27, 5 кв.м., житловою площею 14, 4 кв.м. вбиральня літ.Г-1, огорожі № 1, 1/2 частина житлової прибудови літ. А1-1 житловою площею 13, 8 кв.м., гараж з підвалом літ. И/п, літня кухня літ.К-1,сарай літ.М-1.

Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28 листопада 2018 року (НОМЕР_2) та 05 грудня 2018 року власницею земельної ділянки площею 0,0995 га по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що Іншим співвласником спірного домоволодіння є відповідачка по справі ОСОБА_2, у власності якої знаходиться 13/20 частини будинку.

Відповідно Витягу з бази даних Реєстру адрес про присвоєння поштової адреси земельної ділянці (кадастровий НОМЕР_3), на 7/20 частини спірного будинку був присвоєний новий номер будинку (нова поштова адреса), а саме будинок АДРЕСА_1

У зв'язку з чим я звернулась до Центру надання адміністративних послуг з питанням зареєструвати мою частку будинку як окреме єдине ціле домоволодіння, у чому мені було відмовлено з тіх підстав, що підставою реєстрації право власності на частку будинку як на окреме домогосподарство є тільки рішення суду

При вирішенні спірного питання щодо виділення в окреме домоволодіння в натурі частини будинку, який є предметом спору, та визначення права власності на дану частину будинку, суд виходить із наступних положень законодавства.

Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на сласний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши надані документи, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовні вимоги, які не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння в натурі та припинення права на частку в спільному майні - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), у власність як окреме домоволодіння в натурі 7/20 частини жилого будинку із відповідними частками споруд, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, які складаються із наступного: частина житлового будинку літ. «А-1», а саме кімнати 2-3, 2-4, сіні 2-1, 2-2, прибудова літ. А3-1 загальною площею 27, 5 кв.м., житловою площею 14, 4 кв.м., вбиральня літ.Г-1, огорожі № 1, 1/2 частина житлової прибудови літ. А1-1 житловою площею 13, 8 кв.м., гараж з підвалом літ. И/п, літня кухня літ.К-1,сарай літ.М-1.

Припинити спільну часткову власність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зв'язку із виділенням частки в натурі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на виділене майно, а саме: частину житлового будинку літ. «А-1», а саме кімнати 2-3, 2-4, сіні 2-1, 2-2, прибудова літ. А3-1 загальною площею 27, 5 кв.м., житловою площею 14, 4 кв.м., вбиральня літ.Г-1, огорожі № 1, 1/2 частина житлової прибудови літ. А1-1 житловою площею 13, 8 кв.м., гараж з підвалом літ. И/п, літня кухня літ.К-1,сарай літ.М-1, в натурі як окреме єдине ціле, що розташоване за адресою: м.Маріуполь, вул.Брестська,65а.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва