ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц - 819/475/2019 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління внутрішніх справ України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 свої позовні вимоги обґрунтував тим, що у липні 2011 року прокуратурою Херсонської області відносно позивача та інших осіб порушено кримінальну справу № 500047-11 і згідно протоколу накладення арешту на майно від 14.10.2011 року, у нього був вилучений та переданий на зберігання до Лінійного відділення у порту Херсон УМВС України в Херсонській області човен «Казанка 2». Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2015 року кримінальну справу відносно позивача закрито, у зв'язку із закінченням строків давності ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності та судом вирішено зняти арешт з майна та повернути вилучене майно. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист про повернення позивачу арештованого майна, який було надано до виконання до ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні. 18.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові у зв'язку із відсутністю майна. Таким чином, із-за неналежного зберігання арештованого майна позивачу було спричинено матеріальну шкоду, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 16.02.2016 року по справі № 668/9048/15-ц за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Херсонської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління державної казначейської служби України в Херсонській області про відшкодування шкоди було стягнуто на його користь 8000,00 грн. матеріальної шкоди, яку позивач отримав через Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області: 31.10.2016 року - 2432,00 грн.; 30.11.2016 року - 5568,00 грн. Отже, із-за неправомірних дій службових осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області позивач втратив майно та отримав гроші, які знецінені та її розмір не може компенсувати його втрати. Позивач вважає, що відповідач через несвоєчасне відшкодування завданої шкоди повинен сплатити йому 3% річних та інфляційні витрати всього 9082,14 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму.

Рішенням суду у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що держава в особі відповідачів повинна відшкодовувати шкоду з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних.

Управління Міністерства внутрішніх справ України подало відзив на апеляційну скаргу де зазначило, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Зазначило, що ОСОБА_3 не вірно вказано період прострочення грошового зобов'язання, а тому і невірно зроблено розрахунок 3% річних та інфляційних збитків.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та надав новий розрахунок 3% річних та інфляційних збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно протоколу накладення арешту на майно від 14.10.2011 року, складеного оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Херсонській області Сєровим А.Ю., у ОСОБА_2 був вилучений та переданий на зберігання до Лінійного відділення у порту Херсон УМВС України в Херсонській області човен «Казанка 2».

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2015 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 28 ч. 3, 364 ч. 1 (в редакції від 21.02.2014 року), 28 ч. 3, 249 ч. 1 КК України закрито у зв'язку із закінченням строків давності, звільнивши його від кримінальної відповідальності та судом вирішено зняти арешт з майна та повернути вилучене майно.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 16.02.2016 року по справі №668/9048/15-ц рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23.09.2015 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8000,00 грн., як вартості вилученого у позивача човна «Казанка» та втраченого з вини УМВС.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області від 10.04.2017 року № 07-01-26/08/8-1104/08/21, ОСОБА_2 повідомлено про виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Херсона 16.03.2016 року по справі №668/9048/15-ц здійснено у повному обсязі, а саме: 31.10.2016 року на суму 2432,00 грн. та 30.11.2016 року на суму 5568,00 грн.

Апеляційний суд зазначає, що предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов'язання щодо відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, підтверджених постановою суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Відповідач має грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 16 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача 8000 грн матеріальних збитків. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, тому рішення міського суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог та надав новий розрахунком збитків.

З наданим позивачем уточненим розрахунком стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат колегія суддів погоджується.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Колегія суддів вважає, що відлік прострочення зобов'язання починається з моменту ухвалення рішення про його стягнення, а саме з 16 лютого 2016 року, оскільки саме з цього часу у відповідача виникло грошове зобов'язання перед позивачем.

Позовна заява ОСОБА_2 про стягнення коштів до Херсонського міського суду надійшла 26 жовтня 2017 року (а.с.2)

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошового зобов'язання в зв'язку з невчасним виконанням рішення суду за період з 16 лютого 2016 року по 30 листопада 2016 року, що за 288 днів становить 990,26 гривень з яких 182,05 гривень нарахування 3% річних від простроченої суми та 808,21 гривень нарахування по індексу інфляції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2018 року по даній справі скасувати та постановити нове судове рішення, яким стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 990,26 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складений 20 березня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик