ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4118/19 Справа № 204/5026/18 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Вказував, що 24 травня 2008 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, сімейне життя сторін не склалось та 05 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано. У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у зв'язку з чим 03 травня 2018 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено судовий наказ, яким призначено стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зазначав, що вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, оскільки від першого шлюбу зі ОСОБА_4 він має малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2007 року він також сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 12 листопада 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, 27 квітня 2018 року він втратив постійне місце роботи та станом на теперішній час є непрацевлаштованим, постійного заробітку (доходу) не має. Вказані обставини не були досліджені судом під час видачі судового наказу, однак вони прямо впливають на встановлення розміру аліментів на утримання дитини та є підставами для зменшення судом встановленого розміру для забезпечення позивача можливістю утримувати обох дітей в рівних умовах.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Красногвардійського талонного суду м.Дніпропетровська по справі № 204/2586/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 від заробітку (доходу) на 1/6 від заробітку (доходу) платника аліментів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено.

Зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що стягуються за наказом Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 3 травня 2018 року з ОСОБА_2 на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1, починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до її повноліття.

Наказ, виданий Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська від 3 травня 2018 року, відкликати після набрання рішення законної сили та сплати заборгованості по ньому.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позову у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на момент укладення шлюбу з відповідачем у позивача вже була дитина - ОСОБА_5; позивач звільнився за власним бажанням, тому його твердження, що він втратив постійне місце роботи не відповідає дійсності; позивач не виконує свої обов'язки батька; суд вийшов за межі позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 надав відзив, в якому посилався на дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 24 травня 2008 року по 05 січня 2016 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2018 року (справа № 204/2586/18, провадження №2-н/204/59/18) за заявою ОСОБА_1 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Судом першої інстанції також встановлено, що від спільного шлюбу зі ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 має також малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 жовтня 2006 року, актовий запис № 433 (а.с. 13).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2007 року по цивільній справі № 2-2298/2007 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 зі всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2007 року до повноліття дитини (а.с.14-15).

27 квітня 2018 року ОСОБА_2 був звільнений з посади експедитора відділу транспорту СНС (Дніпро Запоріжжя) ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін, що підтверджується витягом з наказу №504-к від 27 квітня 2018 року (а.с.16), а також відповідним записом у трудовій книжці ОСОБА_2, серії НОМЕР_2 (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення з позивача аліментів за двома окремо судовими рішеннями по 1/4 частині на кожну дитину призвело до стягнення з нього аліментів у загальному розмірі, який дорівнює 1/2 частині від його заробітку, в той час як стягнення аліментів на двох дітей повинно відбуватися у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з огляду на зміну матеріального стану позивача та перебуванні у нього на утриманні ще однієї малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, є всі підстави для застосування ст.192 СК України та зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнився за власним бажанням, тому його твердження, що він втратив постійне місце роботи, не відповідає дійсності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки звільнення позивача, незважаючи на його підстави, безпосередньо вплинуло на матеріальне становище платника аліментів. Крім того, у разі подальшої зміни матеріального стану позивача, відповідач не позбавлена права звертатися з позовом про збільшення розміру аліментів на підставі ч.1 ст.192 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог є необґрунтованими, оскільки з позовної заяви (а.с.1-4) вбачається, що позивач просив зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по справі №204/2586/18, вказаний наказ (а.с.11) передбачає стягнення аліментів з позивача саме на користь його доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Зважаючи на результат розгляду справи та на те, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1.057 грн.20 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1.057 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.