Справа № 369/5562/19
Провадження № 2/369/2892/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Медведського М.Д.,

за участю секретаря - Головатюк В.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення грошової заборгованості.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2017 року ОСОБА_4 взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 4 000 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов`язався повернути.

Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг, у сумі 4 000 доларів США, ОСОБА_4 досі не повернув, безпідставно ухиляючись від зобов`язань, взятих на себе за договором позики від 27 жовтня 2017 року.

Оскільки відповідач прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов`язання щодо повернення позики, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 27 жовтня 2017 року у сумі 4 000 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за умовами ОСОБА_3 (позикодавець) передав ОСОБА_4 (позичальник) у власність грошові кошти у сумі 4 000 доларів США.

На підтвердження укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору позики та передачі позикодавцем коштів на виконання його умов, відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 4 000 доларів США.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позичальник зобов`язався повернути позику, проте належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2017 року у сумі 4 000 доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1059,71 грн.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 525, 526, 599, 611, 625, 1047-1050 Цивільного кодексу України. ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 27.03. 1997 року Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП не відомий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу у розмірі 4000, 00 (чотири тисячі) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 27.03. 1997 року Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП не відомий, на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1059, 71 грн.

Враховуючи складність справи складання повного рішення суду відкласти на строк не більше п`яти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М.Д. Медведський