Справа № 274/1294/17
Провадження № 2/0274/240/19
Рішення

Іменем України

15.03.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивачки, представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю, надання права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги, -

В с т а н о в и в :

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, згідно якого просила суд змінити черговість одержання права на спадкування спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року , надавши позивачці право на спадкування за законом разом із спадкоємцями другої черги.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_12 року помер ОСОБА_4 Вона є спадкоємцем за законом 4 черги, оскільки проживала разом із спадкодавцем з 1978 року по день його смерті, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно - земельні ділянки площею 0,37 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 3,0687 га , за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Спадкоємцями майна ОСОБА_4 є його рідна сестра - ОСОБА_3, та вона, як спадкоємиця 4 черги. Вказує, що останні роки життя спадкодавець перебував у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу, не міг нормально пересуватись, постійно скаржився на болі в голові, ногах і черевній порожнині та помер у 78 років через атеросклеротичний кардіосклероз. Весь цей час вона опікувалася спадкодавцем, забезпечувала його матеріально, купувала йому ліки, готувала їжу, прала його речі, прибирала в будинку та займалася веденням домашнього господарства.

18.08.2017 року на адресу суду надійшло письмове заперечення від ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_2 згідно якої вона просить відмовити ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог ( а.с. 31-33).

18.05.2018 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд також встановити, що вона та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1978 р. по ІНФОРМАЦІЯ_12 року ( а.с. 148-151).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2018 року скасовано рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в цивільній справі № 274/4772/16-ц. Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду. Роз"яснено право подати позов на загальних підставах.

Зазначає, що проживала з 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_12 року з ОСОБА_4 однією сім"єю, до органів РАЦС щодо реєстрації шлюбу вони не зверталися, в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували.

15.06.2018 року відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог, вважає, що заява ОСОБА_2 є необґрунтована та така, що не підлягає до задоволення ( а.с. 160-162).

В судовому засіданні позивачка та її представник доводи позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити.

Позивачка суду пояснила, що з ОСОБА_4 вона прожила однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_12 року, день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_4 в 1978 році став її за чоловіка та вони почали проживати в її хаті, свого господарства, будинку в с. Слободище Бердичівського району в нього не було. Вони тримали господарство, працювали разом на фермі, покійним був ветеринарним лікарем. З 2012 року стан здоров"я ОСОБА_4 погіршився, йому вирізали пахову грижу, він почав потребувати сторонньої допомоги. Вона доглядала його, варила йому їсти, прала одяг, купувала ліки, тримала сама домашнє господарство. Поховання ОСОБА_4 здійснювали з її хати. Зазначила, що з ОСОБА_4 вони не реєстрували шлюб в органах РАЦС оскільки тому не придавали значення. Спільних дітей у них не було, в неї є два сини, яких покійний прийняв як рідних.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві від 15.06.2018 року. Додатково відповідачка пояснила, що ніякої сім"ї в її брата з ОСОБА_2 не було, вони були чужими людьми один для одного. Майна спільного в них не було, навіть городи вони обробляли окремо один від одного. Вказала, що її брат до останнього дня свого життя самостійно пересувався, працював по господарству. За життя її покійний брат неодноразово наголошував на тому, що має намір заповісти їй свої земельні ділянки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 року в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області помер ОСОБА_4 ( а.с.9).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 однією сім"єю з 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_12 року ( а.с. 12).

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2018 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року скасовано, заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду ( а.с. 142-143).

Відповідно до довідки, виданої 09.12.2016 року виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 Зза даною адресою на день смерті був зареєстрований один, а фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 зі співмешканкою ОСОБА_2 ( а.с.13).

Відповідно до копій Державних актів про право приватної власності на землю, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Слободищенської с/ради № 37 від 16.09.1993 року належить земельна ділянка 0,37 га , яка розташована на території с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, землю передано для будівництва та обслуговування ж/будинку і госпспоруд; ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка площею 3,0687 га яка розташована на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 14-15).

Як вбачається з довідки виданої зав. амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_5 в період з 2012/2013 року до дня смерті ОСОБА_4 був у безпорадному стані через наявні в нього хвороби , а саме : атеросклеротичний кардіосклероз, склероз кінцевих судин аорти, миготіння передсердь, пахова грижа, енцефалопатія - запалення кори головного мозку. хронічний бронхіт та інші захворювання. ОСОБА_4 часто хворів, втрачав свідомість неодноразово перебував на амбулаторному і стаціонарному лікуванні і не міг самостійно себе обслуговувати. За ним постійно опікувалась та надавала допомогу - ОСОБА_2 За життя ОСОБА_4 повідомляв, що його родичі його покинули і не піклуються про нього, сестри лише використовують його у власних інтересах та приїжджають за городиною і молоком. ( а.с.40).

Згідно довідки, видної виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області , ІНФОРМАЦІЯ_12 року помер ОСОБА_4 Останні 4-5 років життя ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані через похилий вік та хвороби, він не міг ходити і обслуговувати себе самостійно, часто хворів і втрачав свідомість. За ним постійно доглядала та опікувалась його громадянська дружина - ОСОБА_2, яка купувала та готувала їжу, прала його речі, прибирала в будинку та прибудинковій території, займалася веденням їх домашнього сільського господарства, викликала лікарів тощо ( а.с.42).

Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори 27.09.2016 року заведено спадкову справу № 472/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_4.( а.с. 59-82).

Відповідно до довідки виданої головним лікарем ЦРЛ ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.03.2015 року по 27.03.2015 року. В період з 21.03.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_12 року на амбулаторному лікуванні не перебував ( а.с. 165).

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивачки пояснили суду наступне :

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що є сусідом позивачки, проживає АДРЕСА_1. Вказав що позивачка разом з покійним ОСОБА_4 прожили майже 40 років, весь час вони проживали спільно, однією родиною, жили мирно, лагідно. Працювали на фермі разом, тримали спільне господарство. На протязі останніх років перед смертю ( 2-3 роки) він разом з синами позивачки допомагав виносити ОСОБА_4 на свіже повітря, оскільки останній самостійно вже не міг добре пересуватися. Сестра ОСОБА_4 -ОСОБА_3 приїздила до нього в гості тільки для того щоб взяти продукти з городу, молоко, сметану. Він ніколи не бачив, щоб відповідачка допомагала брату по господарству, на городі, приїздила вона дуже рідко.

Свідок ОСОБА_7, сусідка, проживає АДРЕСА_1 , суду пояснила, що з 1978 року вона знала покійного ОСОБА_4 Він весь час проживав з позивачкою як чоловік та дружина, тримали спільне господарство, підтримували завжди один одного, по господарству все робили спільно. На протязі тривалого часу позивачка опікувалася ОСОБА_4 повністю, оскільки він почав дуже хворіти, не міг самостійно себе доглянути. Вона особисто 3-4 рази допомагала позивачці перевертати ОСОБА_4 на ліжку, оскільки позивачка сама не могла впоратися. Зазначила, що відповідачка приїздила бо ОСОБА_4 тільки за торбами, тобто набрати продуктів, молока, сметани, це вона бачила особисто 4-5 разів. Жодного разу відповідачка не допомагала брату по господарству.

Свідок ОСОБА_8 ( син позивачки) , пояснив, що покійний ОСОБА_4 проживав з його матір"ю однією сім"єю з 1978 року, він був тихий, спокійний чоловік, ніколи нікого образив, не вдарив. В останні роки перед смертю він дуже хворів, позивачка, його мати, постійного доглядала ОСОБА_4 , він навіть сам за необхідності привозив необхідні ліки.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що з покійним ОСОБА_4 з 1978 року працювала на фермі , ОСОБА_10 працював ветеринарним лікарем. Він постійно хвалив позивачку, її синів рахував за рідних дітей. Вони жили як чоловік та жінка, вели спільне господарства, обробляли спільно город, позивачка виконувала жіночу роботу по дому, а він чоловічу, разом прожили 40 років. Покійний був дуже гарною людиною, останнім часом в нього боліли дуже ноги, він погано пересувався. Вказала, що за свою сестру ОСОБА_3 ОСОБА_4 ніколи не згадував.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивачка з покійним ОСОБА_4 проживали як чоловік та жінка з 1978 року, в них були гарні відносини, вони поважали один одного. Протягом тривалого часу перед смертю ОСОБА_4 хворів, не міг самостійно пересуватися, догляд за ним здійснювала позивачка.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивачка жила з ОСОБА_4 однією сім"єю по сусідству з нею. Вони жили разом в одній хаті, тримали разом спільне господарство. Майже 40 років прожили разом. Останні 2-3 роки ОСОБА_4 хворів, позивачка його доглядала, їсти варила, купувала ліки. ОСОБА_3 вона вперше побачила на похоронах ОСОБА_4 Знала що в нього є ще дві сестри, але до ніколи їх не бачила.

Свідок ОСОБА_13 вказала, що є сусідкою позивачки, знає що на протязі 38-39 років вона проживала з ОСОБА_4 спільно, як чоловік та жінка, однією сім"єю. Жили вони в одній хаті, вели спільне господарство, тримали худобу. Синам позивачки він був як за батька. З 2012 рок ОСОБА_4 захворів, потребував вже більш стороннього догляду, позивачка все йому купувала : ліки, продукти харчування, одяг. Відповідачку ОСОБА_3 вона бачила раз чи то два влітку 2015 року.

Свідок ОСОБА_14 вказав, що він знає позивачку близько 50 років. З покійним ОСОБА_4 він познайомився в той час коли він приїхав працювати в село ветеринарним лікарем. Позивачка та покійний ОСОБА_4 весь час жили як подружжя, відносини між ними були добрі, до дітей ОСОБА_2 він ставився як до рідних. За 2-3 роки до смерті ОСОБА_4 захворів, потребував сторонньої допомоги, особливо останні півтора року. Він приходив до нього в гості. Позивачка весь час доглядала ОСОБА_4, готувала йому їсти, прала одяг, ліки купувала. ОСОБА_3 він взагалі не бачив, щоб вона доглядала хворого брата.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що їй особисто відомо, що позивачка та покійний ОСОБА_4 прожили разом близько 40 років як чоловік та жінка. Проживали вони в одній хаті, разом тримали господарство. П"ять останніх років перед смертю ОСОБА_4 почувався погано, через хворобу, похилий вік, позивачка його доглядала до останнього. Весною 2016 року він взагалі самостійно не виходив з хати на двір. Відповідачку вона вперше побачили на поминках.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що знає позивачку як роботящу, гарну жінку. З покійним ОСОБА_4 вони прожили разом 40 років. В них все було спільне, нічого окремого не було. Синів позивачки ОСОБА_4 приймав як своїх. Останні роки перед смертю ОСОБА_4 хворів, по господарству не працював, город не обробляв. Догляд за ним здійснювала виключно ОСОБА_2 Відповідачка ОСОБА_3 до покійного брата приїжджала дуже рідко, об 11 годині ранку приїде, а на 13 годину, їде до дому, набравши продуктів , молока, сметани. Ніколи не бачила, щоб ОСОБА_3 допомагали брату та його дружині по господарству.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що позивачка з покійним ОСОБА_4 проживали як чоловік та жінка з 1978 року, в них були гарні відносини, вони поважали один одного. Протягом тривалого часу перед смертю ОСОБА_4 хворів, не міг самостійно пересуватися, догляд за ним здійснювала позивачка.

Свідок ОСОБА_18 пояснив що він працював в с. Слободище сільським головою з 1998 року по 2015 рік. Знає особисто, що позивачка та покійний ОСОБА_4 проживали однією сім"єю, вели спільне господарство. Як сільський голова він періодично здійснював обхід домогосподарств, бачив, що декілька років перед смертю ОСОБА_4 хворів, потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_3 він бачить другий раз - один раз на похоронах та ще раз бачив в залі суду.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що знає позивачку та покійного ОСОБА_4 з дитинства. Вона працює медсестрою в амбулаторії ЗПСМ в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області. Зазначила, що останніх 15 років ОСОБА_4 приймав постійно таблетки, а останні 5 років потребував сторонньої допомоги, як через хворобу так і через похилий вік. Його доглядала позивачка, відповідачку вона бачила лише один раз.

Свідки зі сторони відповідачки суду пояснили наступне :

свідок ОСОБА_20, вказав, що знав ОСОБА_4 з дитинства, зустрічалися вони із покійним на поминальні дні. Він розповідав, що проживає із жінкою. Останній раз бачив його три роки тому , він їхав з лікарні до дому. Між ними відбулася розмова, під час якої ОСОБА_4 повідомив, що хоче свій пай подарувати сестрі.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що бачила ОСОБА_4 весною 2015 року останній раз, на кухні у дочки відповідачки.

Свідок ОСОБА_22 вказав, що відповідачка ОСОБА_23 є його тещею. Позивачку він знає з 2000 року. Стверджує, що між покійним ОСОБА_4 та позивачкою були інколи сварки, він та відповідачка їх особисто розбороняли. Вказав, що сім"ї в них не було, бо не було дітей, вони не розписувалися офіційно, а також через те, що позивачка не ховала чоловіка за свої кошти.

Свідок ОСОБА_24, яка є сусідкою відповідачки по городу, пояснила, що весною 2015 року відповідачка познайомила її з ОСОБА_4, який в той час перебував у неї в гостях. Вони познайомилися та між ними сталася розмова, під час якої останній повідомив, що бажає подарувати свій пай сестрі ОСОБА_23.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 1216 та ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст.1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008" роз"яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вище зазначену норму матеріально права суд може змінити своїм рішенням черговість одержання права на спадкування за умови, що позивач протягом тривалого часу опікувалася спадкодавцем, матеріально його забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби чи безпорадного стану.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив та виклав у п. 5.2 Листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що на підставі поданих позивачкою доказів в судовому засіданні встановлено, що вона проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_12 рік , що виразилось у їх спільному проживанні за одним місцем проживання - АДРЕСА_1, веденні спільного господарства та наявністю спільних доходів та витрат, опікувалася ним протягом тривалого часу( більше п"яти років) в зв"язку з його похилим віком та хворобами. Зазначені обставини повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема показаннями свідків зі сторони позивачки, довідками виданими виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Крім того проти даних обставни не заперечувала спочатку і відповідачка, що підтверджується її запереченням від 18.08.2017 року ( а.с. 31-33).

Відповідачкою та її представником в порушення вимог ст. ст. 12,81 ЦПК України не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних фактів, а також обґрунтування відзиву на позовну заяву від 15.06.2018 року.

Суд критично ставиться до показів свідків зі сторони відповідачки, зокрема її зятя ОСОБА_22, який підтвердив, що позивачка та покійний ОСОБА_4 хоча і проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу , однак їх не можна вважати сі"єю, бо в них немає спільних дітей і вони не були розписані.

Суд звертає увагу відповідачки та її представника на те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, відсутність спільних дітей не може свідчити про відсутність сім"ї.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_24, ОСОБА_20, які вказали на те, що ОСОБА_4 мав намір подарувати свій пай відповідачці ОСОБА_3, оскільки то є лише розмова про наміри, яка не свідчить про вчинення будь-яких дій, наприклад оформлення договору дарування.

Окрім того, жоден із свідків зі сторони відповідачки, як і сама відповідачка та її представник не довели в судовому засіданні факт того, що покійний ОСОБА_4, самостійно пересувався, за місяць до смерті обробляв город, у позивачки та її покійного брата були окремі бюджети, вони вели окремо один від одного господарство, а також те, що її брат не вважав позивачку членом своєї сім"ї та не потребував сторонньої допомоги протягом тривалого часу.

Навпаки дані обставни знайшли своє спростування в судовому засіданні як і з показів свідків , які допитувалися судом за клопотанням сторони позивачки та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 1344 грн. 80 коп. ( а.с. 2,146).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13,76-81,141, 258-259,263-265, 268,273, 293-294,315-319,354, ЦПК України, ст. ст. 2, 16,1258-1262 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю, надання права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Слободище Бердичівського району Житомирської області та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Городище Чуднівського району Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, з 1978 року по день смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Слободище Бердичівського району Житомирської, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6,уродженця с. Городище Чуднівського району Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області разом із спадкоємицею другою черги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 1344 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко