Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 352/1744/16-ц

провадження № 61-33902св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., , Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент»,

треті особи:управління Держпраці в Івано-Франківській області, Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня

2017 року у складі судді Хоминець М. М. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Девляшевського В. А., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» (далі - ПАТ «Івано-Франківськцемент»), в якому просила зарахувати до її пільгового трудового стажу період роботи бункерувальником з 04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ «Івано-Франківськцемент», яка за Списком

№ 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, визнати та віднести її робоче місце бункерувальника в період роботи з 04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року як атестоване за умовами праці, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з 09 липня 1991 року по

06 травня 2003 року працювала на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ «Івано-Франківськцемент».

Із 04 листопада 1992 року по 06 травня 2003 року вона працювала бункерувальником 3 розряду шиферного цеху. Вказана професія визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України і віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці.

Вказувала, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона має право на пільгову пенсію, оскільки з 27 квітня

2015 року досягла 50-річного віку і на цей момент стаж її роботи бункерувальником складав 10 років 6 місяців. У вересні 2015 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі Івано-Франківської області із заявою про призначення пільгової пенсії. Однак листом від 11 вересня 2015 року управління Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі повідомило, що з представленої товариством довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії період її роботи бункерувальником вказано лише з 30 квітня 1994 року по 06 травня 2003 року, і стаж для пільгової пенсії складає 9 років і 7 днів.

Тобто відповідач не підтверджує факт її роботи бункерувальником у період з 04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року у шкідливих умовах і не відносить в цей період її робоче місце за умовами праці до атестованих. Однак, на час її переведення 04 листопада 1992 року робота бункерувальника відносилась до робіт зі шкідливими умовами праці, у виробничому процесі вона була зайнята повний робочий день, що підтверджується табелюванням робочого часу та законодавчими гарантійними заходами з боку адміністрації щодо умов праці за цією професією.

Законом України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності

01 січня 1992 року, вперше було введено атестацію робочого місця за умовами праці. На даний час така атестація проводиться відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня

1992 року № 442.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, про що безпосередньо зазначено в пункті 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідач вперше атестацію робочих місць за місцем її роботи провів у

1999 році, що підтверджується наказом ВАТ «Івано-Франківськцемент»

№ 568-к від 30 квітня 1999 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», картами умов праці, картами фотографії робочого дня, протоколами лабораторних досліджень і що відображено у висновку Державної експертизи умов праці Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 01 червня 1999 року № 167. Чергова атестація робочих місць на підприємстві відбулась 24 травня 2002 року, що підтверджується висновком Державної експертизи № 608. За обома висновками її робота бункерувальника віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за віком. Також відповідач не заперечує факт її роботи бункерувальником з 30 квітня 1994 року по 06 травня 2003 року на підставі наказу № 77-к від 04 листопада 1992 року (про перевід), і підтверджує, що за наслідками атестації у 1999 році та 2002 році її робоче місце бункерувальника віднесено до робіт зі шкідливими умовами праці, що дає підстави для пільгового призначення пенсії.

Вважаючи, що саме з вини відповідача не було своєчасно проведено атестацію її робочого місця у період з 1992 року по 1999 рік й таке порушення термінів проведення атестації робочих місць на ПАТ «Івано-Франківськцемент» призвело до позбавлення її, як працівника вказаного підприємства, законного права на пільги і компенсацію за роботу зі шкідливими умовами праці, просила її позовні вимоги задовольнити й відновити її порушене право.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 11 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зараховано до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 04 листопада

1992 року до 30 квітня 1994 року бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ «Івано-Франківськцемент», яка за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, та віднесено робоче місце бункерувальника, на якому ОСОБА_1 працювала з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року, до атестованого за умовами праці, яке дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві відповідача вперше проведена у 1999 році, тобто з порушенням передбачених законодавством строків, а посада бункерувальника, на якій працювала ОСОБА_1 , відносилась до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до введення обов`язкової атестації робочих місць; з врахуванням того, що до прийняття Закону України «Про пенсійне забезпечення» нормативним документом, на підставі якого проводилась атестація робочих місць, була постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, у пункті 3 якої зазначалось, що керівники підприємств (об`єднань), організацій зобов`язані забезпечити своєчасну підготовку введення в дію Списків № 1 і № 2, провести атестацію робочих місць і прийняти необхідні міри до покращення умов праці, визначити перелік робочих місць, найменування професій і посад працівникам, яким відповідно до Списків встановлено пільгове забезпечення пенсій та ознайомити з ними працюючих.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня

2017 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши доводи та заперечення сторін, дослідивши надані сторонами докази, ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 26 жовтня 2017 року, ПАТ «Івано-Франківськцемент», посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати.

Мотивуючи касаційну скаргу, ПАТ «Івано-Франківськцемент» зазначало, що рішення судів першої й апеляційного інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суди дійшли помилкового висновку, що спір виник із трудових правовідносин. Позивач припинила трудові відносини з ВАТ «Івано-Франківськцемент», звільнившись за власним бажанням з 06 травня 2003 року за статтею 38 КзПП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача, між сторонами не існує спору, який випливає з трудових відносин.

Заявник не заперечує трудовий стаж позивача та підтвердив його записами в трудовій книжці, зокрема ОСОБА_1 з 04 листопада 1992 року працювала бункерувальником ІІІ розряду шиферного цеху, до 06 травня

2003 року. Відповідачем зараховано до трудового стажу усі періоди роботи позивача на підприємстві, однак записи трудової книжки судом не досліджувалися та записам у трудовій книжці судом не надано належної оцінки.

Позовні вимоги стосуються підтвердження права позивача на призначення пільгової пенсії, а вирішення питань щодо наявності у особи права на пенсію відноситься не до повноважень роботодавця, а до повноважень органів Пенсійного фонду України.

Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії. Правомірність відмови підтверджена постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року. З наведених у зазначеній постанові правових підстав суд відмовив у задоволенні позовних вимог, в тому числі і в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року.

Чинним законодавством чітко визначено порядок призначення та визначення виду пенсії, в тому числі і на пільгових умовах, що здійснюють органи Пенсійного фонду України, а не суду.

У довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від

28 листопада 2014 року № 01/1880-10, виданій ПАТ «Івано-Франківськцемент» ОСОБА_1 , період роботи, що зараховується до спеціального стажу, визначений з 30 квітня 1994 року по 06 травня 2003 року, що становить

09 років 00 місяців 7 днів в якості бункерувальника ІІІ розряду шиферного цеху. Цей період обраховувався у порядку, визначеному Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

З огляду на викладене, ПАТ «Івано-Франківськцемент» вважає, що відсутні правові підстави для зарахування до пільгового трудового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року та віднесення в цей період робочого місця працівника за умовами праці до атестованих.

Короткий зміст відзиву (заперечення) на касаційну скаргу

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу ПАТ «Івано-Франківськцемент», в якому просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що відповідач зобов`язаний був підтвердити, що її робоче місце бункерувальника у період роботи з

04 листопада 1992 року по 03 квітня 1994 року є атестованим відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці

від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731. Крім іншого, заявник посилається на положення статей 8, 55 Конституції України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 352/1744/16-ц з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 червня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві

Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Івано-Франківськцемент», треті особи: управління Держпраці в Івано-Франківській області, Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про зарахування до пільгового трудового стажу періоду роботи працівника та віднесення робочого місця працівника за умовами праці до атестованих призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Івано-Франківським цементно-шиферним комбінатом, правонаступником якого є відповідач - ПАТ «Івано-Франківськцемент», з 09 липня 1991 року до 06 травня 2003 року. Наказом від 04 листопада 1992 року № 77-к позивач переведена на постійну роботу бункерувальником ІІІ розряду шиферного цеху, у подальшому - цеху азбестоцементних виробів, що підтверджується копією трудової книжки.

Відповідач вперше атестацію робочих місць за місцем роботи ОСОБА_1 провів у 1999 році (наказ ВАТ «Івано-Франківськцемент» від 30 квітня

1999 року) № 568-к «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», картами умов праці, картами фотографії робочого дня, протоколами лабораторних досліджень, що відображено у висновку Державної експертизи умов праці Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 01 червня 1999 року № 167. Чергова атестація робочих місць на підприємстві відбулась 24 травня 2002 року (висновок Державної експертизи № 608). За обома висновками посада бункерувальника віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за віком.

28 листопада 2014 року ПАТ «Івано-Франківськцемент» ОСОБА_1 видало довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначило, що позивач була зайнята протягом повного робочого дня в технологічному процесі азбестоцементного виробництва, що передбачено Списком № 2 розділом XVII «Виробництво будівельних матеріалів», підрозділом 4 «Азбестоцементне, азбестосилітове виробництво та виробництво азбокартону» за позицією 2180400а-11289, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; Списком № 2 розділом XVII «Виробництво неметалевих мінеральних виробів (будівельних матеріалів), підрозділом 4 «Азбестоцементне виробництво» за позицією 17.4, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня

2003 року № 36.

ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Листом від 27 січня 2016 року № 541/03 управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області роз`яснило, що

ОСОБА_1 працювала у ПАТ «Івано-Франкіськцемент» з 30 квітня 1994 року по 06 травня 2003 року на посаді бункерувальника. Професія «бункерувальник» передбачена списком № 2, розділом XVII «Виробництво неметалевих мінеральних виробів (будівельних матеріалів)», підрозділом 4 «Азбестоцементне виробництво», за позицією 17.4 а, у відповідності з постановою Кабінету міністрів України від 16 січня 2003 № 36.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 20 років 7 місяців 10 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах - 9 років 7 днів, право на пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заявник набуте у віці 56 років при умові повторного письмового звернення до відповідного управління Пенсійного фонду України та наявності загального стажу роботи не менше 23 років і 6 місяців.

ОСОБА_1 зверталась з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про визнання неправомірною відмови у призначенні пільгової пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком

№ 2 період роботи бункерувальником на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті з 04 листопада 1992 року до 30 квітня 1994 року, призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 28 жовтня 2015 року.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 16 травня 2016 року, яка набрала законної сили, у позові відмовлено. Судом встановлено, що період роботи з 04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року не може бути зарахований до пільгового трудового стажу, оскільки не підтверджений атестацією робочого місця.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «Івано-Франкіськцемент» підлягає задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам статті 263 ЦПК України не відповідають.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є помилковими, виходячи з такого.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років

6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше

10 років на зазначених роботах.

Відповідно до Списку № 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів України СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, посада бункерувальника відноситься до посад, праця на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, посада бункерувальника відносяться до посад, праця на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2).

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 (далі - Порядок) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.4 Порядку якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня

1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2).

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Така довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Звертаючись до суду з позовом до роботодавця, ОСОБА_1 вимогу про зобов`язання надати уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу не заявляла, а просила зарахувати до її пільгового трудового стажу період роботи бункерувальником з 04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на Івано-Франківському цементно-шиферному комбінаті, правонаступником якого є ПАТ «Івано-Франківськцемент», яка за Списком

№ 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, визнати та віднести її робоче місце бункерувальника в період роботи з

04 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року як атестоване за умовами праці, що чинним законодавством віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, не визначились з тим, які правовідносини виникли між сторонами, яка норма закону підлягає застосуванню до спірних правовідносин та дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

За викладених вище умов колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягаю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суди допустили неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень, касаційний суд скасовує рішення та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 1 760 грн та касаційної скарги в сумі

768 грн, а всього 2 528 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 11 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент», треті особи: управління Держпраці в Івано-Франківській області, Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про зарахування до пільгового трудового стажу періоду роботи працівника та віднесення робочого місця працівника за умовами праці до атестованих відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» судовий збір у розмірі 2 528 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. П. Курило