Справа № 375/2118/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/2974/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 07 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сетагро» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 07 грудня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ст.185 ЦПК України у зв'язку із неусуненням вказаних судом недоліків позову.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаргу мотивувала тим, що ухвала судді від 15 листопада 2018 року про залишення її позову без руху є необґрунтованою, а відтак ухвала судді від 07 грудня 2018 про повернення позову є незаконною, тому її слід скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України. Зокрема суд вказав про необхідність усунути недоліки позовної заяви шляхом: зазначення у позовній заяві ціни позову та доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги; подачі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи та підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з того самого предмету та з тих самих підстав; зазначення про наявність у неї або у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких подано до позовної заяви та засвідчення їх відповідності оригіналу. Крім того, звернуто увагу про необхідність уточнення позовних вимог з огляду не те, що в даному випадку має мати місце вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06 грудня 2018 року позивач на виконання вимог суду подала новий варіант позовної заяви.

07 грудня 2018 року, посилаючись на неусунення позивачем частини зазначених в ухвалі від 15 листопада 2018 року недоліків позовної заяви, а саме: незазначення доказів викладених в заяві обставин, в тому числі на обґрунтування вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (про розмір заборгованості по заробітній платі, про розмір заробітної плати за останні два місяці роботи перед звільненням), суд першої інстанції позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачу. Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З положень ч.5 ст.175 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Обов'язку надання таких доказів при подачі позову законодавець на позивача не покладав. Позивач в у своєму позові навела усі докази щодо предмета спору, що наявні у неї, та вказала про неможливість отримання нею інших доказів від відповідача, в тому числі й довідок, про які вказував суд. За таких умов висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання позову неподаним з цього приводу не відповідають вимогам закону. Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на ту обставину, що закон вимагає від позивача зазначити свої вимоги, вказати, до кого він їх висуває, навести обґрунтування для таких вимог, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 07 грудня 2018 рокускасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько