Справа № 648/2854/18
Провадження № 2/648/120/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Строілов С.О.,

з участю секретаря Велько А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на будинок,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на норми ст. 57 СК України просить визнати за ним право особистої приватної власності на жилий будинок АДРЕСА_1 посилаючись на те, що вказаний будинок був придбаний 22.06.2017 року в період шлюбу з відповідачем але за кошти отримані ним від продажу іншого будинку 17.11.2016 року, який був його особистою власністю, а відповідач не визнає його особисте право на спірний будинок у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги за підставами вказаними у позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали за підставами вказаними у відзиві, в якому посилалися на те, що спірний будинок був придбаний в період шлюбу за кошти родини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а кошти отримані за продаж будинку в 2016 році витрачені на інші цілі, при цьому сторони фактично проживали в цивільному шлюбі з 2008 року та будинки зазначені позивачем придбавали за спільні кошти подружжя.

Судом задоволені клопотання відповідача та його представника про долучення та витребування письмових доказів.

Судом за клопотанням сторін допитані свідки та позивач в якості свідка за його клопотанням.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 57 СК України передбачає перелік майна, що є особистою приватною власністю одного з подружжя, в тому числі майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб з 19.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який з їх слів розірвано в березні 2019 року.

В період шлюбу ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2017 року придбано за 53000 грн у власність жилий будинок АДРЕСА_1 .

Крім того, 18.11.2016 року ОСОБА_1 відповідно до договору купівілі-продажу продав за 91450 грн жилий будинок АДРЕСА_2 , який належав йому на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15.02.2011 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім тих які визнаються учасниками справи, є загальновідомими або встановлені рішенням суду в іншій справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач фактично посилається на придбання спірного будинку за його особисті кошти отримані ним за продаж в 2016 році будинку в м.Гола Пристань, який був його особистою власністю, й передачу коштів в сумі 90000 грн отриманих від продажу цього будинку в борг своєму брату ОСОБА_6 , на підтвердження чого позивачем суду надані договір позики від 17.11.2016 року, згода ОСОБА_7 як подружжя ОСОБА_6 від 17.11.2016 року та договір про виконання зобов`язання від 20.06.2017 року.

При цьому, з пояснень позивача допитаного за його ж клопотанням в якості свідка вбачається, що ним передані брату ОСОБА_6 в борг гроші в сумі 90000 грн отримані за продаж буинку в м.Гола Пристань в день укладення угоди купілі-продажу цього будинку, яким є 18.11.2016 року (згідно договору купівлі-продажу), що суперечить змісту наданого суду ним же договору позики, який датований днем раніше - 17.11.2016 року.

Поряд з цим, пояснення позивача та свідка ОСОБА_6 щодо обставин передачі коштів в борг (місця, свідків, купюр, їх кількості, упаковки, місцезнаходження) не узгоджуються між собою та є плутаними, у зв`язку з чим суд критично відноситься до їх показів оскільки позивач заінтересований в результаті розгляду справи, а свідок ОСОБА_6 є його близьким родичем й може надавати покази в інтересах позивача.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_6 щодо мети надання йому в борг коштів є неспроможними з урахуванням зберігання цих коштів у батьків, не реалізації своїх намірів пов`язаних з боргом на протязі тривалого часу й не обгрунтування строку на який йому гроші передані в борг.

Що стосується письмових доказів наданих позивачем на підтвердження придбання спірного будинку за особисті кошти позивача: договору позики від 17.11.2016 року, згоди ОСОБА_7 як подружжя ОСОБА_6 від 17.11.2016 року та договору про виконання зобов`язання від 20.06.2017 року, суд до них також відноситься критично з урахуванням виготовлення їх едентичним стилем незважаючи на різний період їх складання, в тому числі стилем яким виготовлений сам позов та інші документи додані до нього (акт приймання-передачі від 11.09.2018 року). Крім того, суд приймає до уваги можливість їх виготовлення в будь-який час, оскільки в цих документах зазначені лише близькі родичі позивача, які заінтересовані в результаті розгляду справи, та враховує відсутність згоди відповідача, як подружжя позивача, на укладення ним в період шлюбу договору позики від 17.11.2016 року.

Поряд з цим, зазначений в договорі позики строк повернення позики чітко співпадає з часом придбання позивачем спірного будинку, що в сукупності з поясненнями позивача про те, що він чекав поки брат поверне йому позику щоб придбати будинок та свідка ОСОБА_6 , який фактично з його слів позикою безпричинно не користувався і мав пожливість повернти борг в будь-який час, дають суду підстави вважати наданий позивачем договір позики від 17.11.2016 року та пов`язані з ним документи неналежними доказами.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надані суду належні та допустимі докази на підтвердження придбання ним в період шлюбу з відповідачем жилого будинку АДРЕСА_1 за його особисті кошти, які б давали суду підстави для задоволення вимог позивача, а сам факт продажу в 2016 році позивачем жилого будинку АДРЕСА_2 за значно іншу ціну, не дают суду підстав вважати, що спірний будинок придбаний саме за ці кошти, з урахуванням наявності у позивача в період шлюбу заробітку достатнього для придбання спірного будинку за вказану позивачем ціну.

Крім того, суд приймає до уваги доводи відповідача та пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які є сторонніми особами, про спільне проживання сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю тривалий час до реєстрації шлюбу, в тому числі в 2010-2011 роках в період набуття позивачем права власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , який з пояснень свідка ОСОБА_9 був нею підшуканий за проханням матері ОСОБА_3 й придбавався для родини ОСОБА_1 та їх спільного проживання.

За таких обставин, вимоги позивача з підстав зазначених у позові не можуть бути задоволені судом, як не доведені та такі, що не грунтуються на вимогах діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 74 СК України, ст.ст. 81-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права особистої приватної власності на будинок АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення - 02.12.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням перехідних положень ЦПК України.

Суддя Строілов С.О.