ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/3632/18
Провадження № 22-ц/4820/594/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: сторін, представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу 682/3632/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року, у складі судді Маршал І.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 в грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірним та усунення перешкод у користуванні майном, при цьому зазначав, що на підставі договору про спільне використання нежитлового приміщення, укладеного між ним та ОСОБА_4 на строк до 2021 року йому було надано в користування для здійснення підприємницької діяльності, належне ОСОБА_6, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. Проте, з 03 серпня 2018 року ОСОБА_4 незаконно та безпідставно не допускає позивача у приміщення та заволодів належним йому рухомим майном, яке перебуває в даному приміщенні.

Під час розгляду справи, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій послався, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 він не може здійснювати контроль за збереженням належних йому товарно-матеріальних цінностей (рухомим майном), які знаходяться у спірному приміщенні і є реальні ризики можливого вивезення з приміщення належного позивачу майна (товарно-матеріальних цінностей) і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому позивач, просив забезпечити його позов до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та усуненні перешкод у користуванні майном шляхом накладення арешту на рухоме майно та його опису за адресою АДРЕСА_1, в кількості 527 найменувань.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року заяву ОСОБА_5 задоволено, забезпечено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном шляхом накладення арешту на рухоме майно, що знаходиться в будівлі за АДРЕСА_1, у вигляді 527 окремих об'єктів рухомого майна згідно переліку.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати.

Вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, оскільки при її постановленні судом було порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що факт дійсності та виконання договорів про спільне використання нежитлового приміщення, на які посилається позивач, не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема не надано актів приймання - передачі приміщення, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_5 у користування приміщення. На думку апелянта, дані договори було штучно створено останнім, а посилання ОСОБА_5 на те, що майно знаходиться у відповідача є безпідставним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Позивачем не було надано суду докази придбання, оплати та поставки майна до приміщення відповідача. Судом зазначені договори не досліджено та не надано оцінки їх умовам. Крім того вказує, що акти товарно-матеріальних цінностей, складових для виготовлення меблів для ванних кімнат також не є допустимими доказами, оскільки були складені без додержані вимог положення про інвентарізацію, активів та зобов'язань та підписані позивачем та його родичами.

А тому вважає, що суд, незважаючи на відсутність доказів, без розгляду справи по суті, незаконно встановив, що спірне майно належить позивачу та незаконно наклав арешт на спірне майно.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та просив суд визнати дії ОСОБА_4 щодо не допуску його на територію нежитлового приміщення неправомірними та зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні даним приміщенням для здійснення підприємницької діяльності та належним йому рухомим майном у вигляді 527 окремих об'єктів згідно переліку. На думку позивача на підставі відповідного договору він має право на користування нежитловим приміщенням, які належить відповідачу, для здійснення підприємницької діяльності, вказане в переліку рухоме майно, яке перебуває в даному приміщенні, належить саме йому, а відповідач незаконно та безпідставно заволодів даним майном та не повертає позивачу, а також перешкоджає в користуванні даним приміщенням.

На забезпечення даного позову позивач ОСОБА_5 подав до суду відповідну заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне рухоме майно, яку оскаржуваною ухвалою було задоволено повністю.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі і накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви предметом позову є захист права позивача на користування, володіння та розпорядження як він вважає належним йому рухомим майном у вигляді 527 окремих об'єктів згідно переліку шляхом зобов'язання відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні даним рухомим майном. Позивач вважає, що таке його право порушується ОСОБА_4, який на думку позивача безпідставно заволодів даним майном, користується ним, не допускає позивача до даного майна і з метою забезпечення його позову щодо захисту порушеного права слід накласти арешт на спірне рухоме майно.

Оскільки існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна, таке відчуження унеможливить виконання рішення суду щодо поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що захист прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_5 до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне рухоме майно або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Доводи апеляційної скарги, що позивач безпідставно посилається на договір про спільне використання нежитлового приміщення, який ним створено штучно, неналежні докази про належність йому майна у вигляді видаткових накладних, акти товарно-матеріальних цінностей, акти інвентаризації майна, відсутні докази набуття позивачем у власність спірного майна, а надані докази не підтверджують цієї обставини апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи є предметом розгляду справи по суті і не можуть встановлюватись та оцінюватись судом при розгляді питання про забезпечення позову.

Також слід відхилити доводи апелянта, що позивач зловживає процесуальними правами, так як на розгляді в Харківському апеляційному суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про витребовування майна з чужого на незаконного володіння.

Позивач має право звернутись до суду з відповідними позовами про захист порушеного права в спосіб, визначений чинним цивільним законодавством.

Таким своїм правом позивач скористався, а тому на даний час на стадії розгляду апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову про визнання дій неправомірними та усунення перешкод в користування майном, суд позбавлений можливості робити висновок про зловживання позивачем своїми процесуальними правами шляхом подачі відповідного позову.

Не приймає суд також і доводи апелянта, що в оскаржуваній ухвалі, суд зробив висновок про належність спірного рухомого майна саме позивачу.

В оскаржуваній ухвалі, суд на виконанні вимог ст. 260 ЦПК України в описовій частині зазначив суть та зміст позовної заяви, тобто вказав думку позивача про належність йому на підставі відповідних документів спірного майна, однак при цьому в мотивувальній частині не зробив жодних висновків про те, кому належить спірне майно.

Крім того, як вказано вище ця обставина є предметом позову, має бути встановлена судом при розгляді справи по суті та не можу бути встановлена на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова