Провадження № 2/235/2132/19
Справа № 235/6613/19
29 листопада 2019 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -
В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від подружнього життя вони мають неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Після укладення шлюбу вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, через непорозуміння, постійні чвари, ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, обов`язків по утриманню родини, шлюбні відносини припинились. Відповідач з червня місяця 2011 року переїхав жити окремо та повністю ухилився від спілкування з дітьми, аліменти не сплачував і не сплачує по сьогоднішній день, оскільки з 2011 року не працює, з синами не спілкується. Діти постійно проживають разом із нею і перебувають на її повному утриманні. 03.01.2012р. шлюб між ними розірвано. На сьогоднішній день діти ходять до школи, додатково займаються англійською мовою. Вона самотужки піклується про дітей, повністю утримує та доглядає за ними, займається їх розвитком та вихованням.
Після початку бойових дій вона позбавлена можливості виїхати з дітьми з Донецької області, оскільки відповідач відмовляється піти до нотаріуса та надати нотаріальний дозвіл про виїзд дітей не лише з Донецької області, але й виїхати на відпочинок та лікування. Оскільки в Донецькій області не має українських нотаріусів, відповідач відмовляється виїхати та належним чином оформити документи на дитину.
Однак через проведення бойових дій, постійних вибухів діти знесилені та потребують належного відпочинку та оздоровлення. Слід зазначити, що з моменту народження до 2014 року діти постійно відпочивали на морі, що сприяло їх оздоровленню. Однак з 2014 року, діти позбавлені можливості оздоровлення, що в дитячому віці є досить доцільним для становлення імунітету. З народження дитина ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, має вроджену ущелину верхньої губи, твердого та м`якого піднебіння ліворуч. Починаючи з 2008 року та по теперішній час дитина знаходиться постійно на лікуванні. 14.02.2008 року у Львові була проведена пластика верхньої губи. Також в вересні 2019 році їм було рекомендовано звернутись для хірургічного лікування до Львову. Також їх молодший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлений можливості на відпочинок.
Протягом п`яти років вона позбавлена можливості навіть виїхати з місця проведення бойових дій.
Вищезазначені обмеження пов`язані з тим, що відповідач відмовляється добровільно через нотаріуса надати дозвіл на переміщення дітей по Україні. Вона неодноразово зверталась до відповідача із даним прохання, обіцяла взяти на себе матеріальні витрати пов`язані із оформленням дозволу, найшла сама нотаріуса, призначила день та час оформлення документу, однак відповідач не з`явився. Протягом шести місяців телефон у відповідача був вимкнутий. Згодом він вийшов на телефонний зв`язок, однак крім обіцянок результату вона так і не отримала. На сьогоднішній день зв`язок з відповідачем знову відсутній.
Не даючи згоду на оформлення проїзних документів для виїзду дітей та свобідного переміщення по території України, відповідач діє всупереч інтересам неповнолітніх дітей, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В червні місяці 2018 року вона звернулась до відповідача за згодою для виїзду дітей закордон до країн Шенгенської угоди Європейського союзу та будь-яких інших країн та пояснила про необхідність оформлення проїзних документів для дітей, для оформлення яких слід надати письмову нотаріально засвідчену згоду батька, копії паспортів обох батьків. Однак отримала чергову неаргументовану відмову, яка суперечить інтересам дитини.
Враховуючи рекомендації лікарів, інтереси малолітніх дітей просила задовольнити вимоги у наданні дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон та зазначала, що право відповідача як батька дитини на піклування, спілкування чи виховання дітей жодним чином не порушується і не обмежується даним позовом.
Позивач, представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву не подав.
Згідно ст.280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано рішенням Центрально-міського районного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 03.01.2012р. (а.с.10).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області 14 січня 2008 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області 11 травня 2011 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом, має вроджену ущелину верхньої губи, твердого та м`якого піднебіння ліворуч (14-15).
Згідно виписки з амбулаторної карти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . від 12.09.2019 р. № 378 14.02.2008р. в Львівській обласній дитячій спеціалізованій клінічній лікарні дитині було проведено пластику верхньої губи зліва. В подальшому дитина потребує лікування (оперативне втручання) в умовах стаціонару (а.с.16).
Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У відповідності ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифіковану постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".
Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3857-XII ), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Порядок в`їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави.
Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.
Згідно ст. 2 Закону № 3857-XII документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.
Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (Стаття 3 Закону № 3857-XII).
Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 , зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин ( далі - Правила) передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
-у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Отже, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Відповідно до ст.11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частина 1 ст.81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 1. Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, в редакції постанови чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (п.2. Порядку).
Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років (п. 3. Порядку).
Згідно п.9. Порядку до заяви-анкети вносяться такі відомості (персональні дані) про особу, на ім`я якої здійснюється оформлення паспорта для виїзду за кордон: відцифрований образ обличчя особи; унікальний номер запису в Реєстрі; прізвище, ім`я та по батькові; стать; дата народження; місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); місце проживання із зазначенням адреси (найменування адміністративно-територіальної одиниці, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); серія, номер, дата видачі документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; контактний телефон; дата заповнення заяви-анкети; відомості про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук; підпис особи; відомості про законного представника особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження); підпис керівника територіального органу або підрозділу ДМС, а в разі його відсутності - особи, яка виконує обов`язки керівника, або адміністратора центру надання адміністративних послуг, а в закордонній дипломатичній установі України - підпис консульської посадової особи; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції із здійснення передачі персональних даних фізичної особи, на ім`я якої оформлюються документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, для їх перевірки, а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; номер оформленого паспорта для виїзду за кордон; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції з оформлення, видачі паспорта для виїзду за кордон (у тому числі отримання відцифрованих відбитків пальців рук), а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; підпис заявника із зазначенням дати отримання паспорта для виїзду за кордон.
Пунктом 20. Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється:
1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети;
2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.
Для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає:1) заяву-анкету; 2) паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні); 3) свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку); 4) відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів; 5) заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; 6) у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10х15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування (п. 22 Порядку).
У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (п. 23. Порядку).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами шлюб припинено шляхом його розірвання.
Отже, у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа. А тому ніякої особистої згоди відповідача для оформлення закордонних паспортів малолітнім дітям діючим законодавством не вимагається.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За таких обставин в задоволенні позову в частині надання дозволу без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду малолітніх дітей за межі України необхідно відмовити.
Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасове переміщення через лінію зіткнення та/або в її межах в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), строком на 1 (один) рік.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яке може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Г.В. Назаренко