_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5096/19
Провадження № 2/520/2849/19
УХВАЛА

18.03.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить: зупинити електронні торги з реалізації предмета іпотеки у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б», реєстраційний номер лота 330915, початкова ціна продажу майна - 2 279 616, 80 грн., належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; накласти арешт на нерухоме майно у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б», належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з двох житлових будинків - літ. «А» та літ. «Б», належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 . В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/11667/13-ц постановою державного виконавця передано на реалізацію ДП «СЕТАМ» з електронних торгів, що відбулося, проте заявник не погоджується з проведеною оцінкою вартості майна, вказує, що вона нижча за його реальну вартість, а тому просить забезпечити позов, так як він має намір оскаржити вказану оцінку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена заява передана судді Маломуж А.І.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення заявника, вважає, що заява про забезпечення позовних вимог до подачі позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 6 ст. 431 ЦПК України, за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів передбачених ст. 150 цього кодексу.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження", для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ст. 58 цього ж Закону, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

ОСОБА_1. не оскаржує рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, а не погоджується зі звітом про оцінку майна, який зроблено суб`єктом оціночної діяльності -суб`єкта господарювання ТОВ «Українська експертна група», про що свідчить сам зміст заяви.

Слід зазначити також, що звіт про оцінку майна не створює правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (ухвала Верховного Суду у складі постійної колегії судців Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 752/26203/17, провадження № 61-39599ск18; пункт 34 постанови Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, провадження № 61 -18гс 18).

У разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягував заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк із дня надходження повідомлення.

Доказів того, що ОСОБА_1 подав заперечення державному виконавцю суду не надано.

В судовому засіданні заявник посилався на те, що висновок ТОВ «Українська експертна група» про вартість майна не відповідає дійсній ринковій вартості, на підтвердження цього надав висновок ПП «Аргумент» від 04.05.2007 року, проте суд не приймає до уваги вказаний висновок, оскільки моменту його складання пройшло 12 років, а тому з нього не вбачається яка реальна вартість майна на теперішній час.

Заявник також посилався на нову оцінку, яка була ним проведена, проте до матеріалів справи її не надав.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149-152 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21.03.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.