про відкриття провадження у справі
02 грудня 2019 року м. Запоріжжя
06.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 громадянин Російської Федерації та проживає на її території.
Відповідно до ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із сімейних відносин, враховуючи, що сімейні правовідносини з іноземним елементом пов`язані одразу з двома, а іноді й більше державами, і, відповідно, з двома або кількома правовими система, які часто по-різному врегульовують питання шлюбу і сім`ї (встановлення шлюбного віку, умов вступу в шлюб, підстав та допустимості розірвання шлюбу, визначення належності і поділу майна подружжя, порядку стягнення аліментів на дитину та одного з подружжя тощо).
Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
За загальним правилом ч. 1 ст.27ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України встановлена підсудність справ за вибором позивача. Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України.
Підстави визначення підсудності справ судам України передбачені ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право». Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.
Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.
Згідно з положеннями частини першої статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.
До даних правовідносин підлягає застосуванню Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року. Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.
Чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства; якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Так, підсудність сімейних спорів між особами, що проживають на територіях України та Російської Федерації і є їх громадянами, визначена в частині 3 розділу 2 Конвенції.
Відповідно до п. 2 ст. 29 Конвенції по справах про розірвання шлюбу у випадку, якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.
Отже, оскільки позивач проживає на території України, а відповідач на території Російської Федерації, а дитина позивача та відповідача постійно проживає на території України, виходячи з положень вказаного міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, справа за позовом ОСОБА_1 , як громадянки України до ОСОБА_2 , як громадянина Російської Федерації, про розірвання шлюбу, також може бути прийнята судами України до свого провадження.
Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, звернулася за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, підтвердивши те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.
Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.
Частиною 4 ст.274ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Справу слід прийняти до провадження, з метою виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, розпочати підготовче провадження та призначити підготовче засідання у справі.
Згідно з положеннями ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272цього Кодексу.
Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Відповідно до ч. 1 ст.498ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Право суду на звернення із відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави закріплене і в частині першій статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право».
З огляду на це, суд вважає за необхідне направити судове доручення до компетентного суду Російської Федерації про надання правової допомоги.
Порядок надання правової допомоги у сімейних справах між Україною та Російською Федерацією регламентує Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року.
Згідно ст. 4 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції.
Порядок зносин регламентований ст. 5 вказаної Конвенції, де передбачено, що при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.
Обсяг правової допомоги визначено у статті 6 Конвенції, відповідно до якої Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.
Відповідно до частини 8 статті 130ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.
Відповідно до статті 10 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.
Якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню.
Статтею 17 Конвенції визначено, що у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.
У разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою, використовується Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54.
Розділом VIII Інструкції визначені особливості виконання Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року здійснюється згідно з відповідними положеннями цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 8.2 - 8.4.
Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (далі - Конвенція 1993 року) діє у редакції 1993 року у відносинах України з Азербайджанською Республікою, Киргизькою Республікою, Туркменістаном, Республікою Узбекистан та Грузією. У відносинах з Республікою Білорусь, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, ОСОБА_3 Федерацією та Республікою Молдова статті Конвенції 1993 року, змінені Протоколом до неї 1997 року, застосовуються у редакції цього Протоколу (п. 8.2 Інструкції).
З урахуванням ст. 17 Конвенції 1993 року та п.2.3 Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.
Відповідно до частини третьої статті 499 ЦПК України, судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Враховуючи наведене, у зв`язку з тим, що відповідач проживає на території Російської Федерації, виникла необхідність у врученні йому документів, а саме позовної заяви та доданих до неї документів, копії ухвали про відкриття провадження у справі, та з`ясувати чи визнає він позовні вимоги, повідомити про дату, час та місце підготовчого судового засідання та резервну дату судового засідання, а тому слід звернутися до компетентного суду міста Петергоф Російської Федерації, із судовим дорученням про надання правової допомоги в рамках Конвенції про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22 січня 1993 року, ратифікованої Україною 10 листопада 1994 року.
Після виконання судового доручення, протокол допиту відповідача та його письмові пояснення зі всіма зібраними матеріалами направити на адресу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.
Враховуючи положення пункту 8 частини 1 статті 252ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.
Відтак, до надходження відповіді на судове доручення про надання правової допомоги провадження у справі слід зупинити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 187, 189, 190 193, 196, 199, 252, 253, 260, 261, 497, 498, 499, 353-355 ЦПК України,
Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.
Проведення підготовчого засідання призначити на 10 год.00хв. 23 січня 2020 року в приміщені Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, що розташоване по вулиці Перемоги, будинок 107Б, м. Запоріжжя.
У разі неотримання необхідних документів про виконання чи невиконання судового доручення згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, визначити резервну дату підготовчого судового засідання на 11год.00хв.20 лютого 2020 року.
В підготовче судове засідання викликати сторони.
Про час і місце судового засідання повідомити позивача та відповідача, при чому останнього шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Росіцйської Федерації.
Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ст. 272 ЦПК України.
Відповідачу разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої-пятої ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої-пятої ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
На підставі ст.498ЦПК України надіслати судове доручення про надання правової допомоги компетентному суду іноземної держави за місцем реєстрації відповідача.
Звернутися до компетентного суду міста Петергоф, Російської Федерації, із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме:
1) вручити відповідачеві ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_1 , копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів у справі за позовною заявою ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про розірвання шлюбу, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 02.12.2019 року.
У разі відсутності відповідача ОСОБА_2 , за адресою проживання: АДРЕСА_1 , повістку вручити повнолітньому члену його сім`ї, а також встановити місце його проживання або тимчасового перебування, місце роботи у визначений законодавством Російської Федерації спосіб, або іншу адресу, за якою може бути вручено повістку.
Повідомити ОСОБА_2 про дату підготовчого судового засідання о 10год.00хв. 23 січня 2020 року та резервну дату підготовчого судового засідання о 11 год. 00 хв. 20 лютого 2020 року, що має відбутися в приміщені Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за адресою: Україна, м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок 107Б.
2) допитати відповідача ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , по суті позовних вимог, в тому числі поставити наступні питання:
- Чи визнає відповідач обставини позову, повідомлені позивачем?
- Якщо не визнає, то якими доказами може спростувати повідомлені позивачем обставини?
- Які інші фактичні обставини, що можуть мати значення для вирішення спору, може повідомити відповідач? Чи бажає надати суду докази по справі?
- Чи бажає бути присутнім при розгляді справи та чи не заперечує проти розгляду справи у його відсутності? Якщо відповідач бажає бути присутнім при розгляді справи, то на які засоби зв`язку (факс, телефон тощо) йому може бути надіслано судову повістку про виклик в суд?
Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 3 ст.200ЦПК України у разі визнання ним позову, суд може ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.
Копію ухвали направити Головному територіальному управлінню юстиції у Запорізькій області для організації виконання.
Після виконання даного доручення направити всі документи на адресу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя відповідно до вимог Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22 січня 1993 року (місто Мінськ) до 23 січня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності та зупинення провадження у справі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала в цій частині набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова