Справа №: 400/164/18
Провадження № 2/400/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного нотаріуса Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання членом сімї спадкодавця та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, мотивуючи це тим, що 14 лютого 2016 року померла його мати ОСОБА_7, яка останні 5-6 років свого життя дуже хворіла та потребувала постійного догляду, а тому восени 2014 року позивач остаточно пересилився до матері, щоб доглядати її та проживав з нею однією сімєю і вів спільне господарство до дня її смерті. Після її смерті залишилося спадкове майно, на яке за життя ОСОБА_7 склала заповіт, в якому все своє майно заповіла позивачу. Після смерті матері він не поспішав приймати спадщину, бо вважав, що не зобовязаний подавати заяву про прийняття спадщини, оскільки спільне проживання з матірю давало йому таке право, а тому він в 6 місячній термін не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак це зробили його брат ОСОБА_5 і сестра ОСОБА_4, які являються відповідачами по справі, та отримали все спадкове майно, яке потім розділили між собою за договором. Пізніше він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивовану тим, у його свідоцтві про народження імя матері було вказано як ОСОБА_8, а в інших правовстановлюючих документах її імя вказано як ОСОБА_7, а тому просить суд встановити факт його спільного проживання з матірю ОСОБА_7 однією сімєю; визнати недійсним договір про поділ спадкового майна від 30 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 30 листопада 2016 року на імя спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_4; визнати недійсною реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину від 30 листопада 2016 року; визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними забудовами № 48 по вул.Чумацькій в смт.Петрове Петрівського району Кіровоградської області, на трактор Т-16М, на земельну ділянку № 470 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, площею 7, 00 га, на земельну ділянку № 471 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, площею 7,15га, а також стягнути з відповідачів по 9882 гривні 36 копійок отриманих від Агрофірми «Фортуна» за користування даними земельними паями, крім того стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в уточненій позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивач звернувся з вище зазначеним позовом, як до осіб, які набули прав на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла 14 лютого 2016 року, так і до державного нотаріуса, який видав свідоцтво про право на спадщину за законом та посвідчив договір про поділ спадкового майна, що є неприпустимим відповідно до вимог законодавства, оскільки у позові ставиться вимога про визнання права власності на спадкове майно, тому державний нотаріус ОСОБА_6 не може бути належним відповідачем у вказаній цивільній справі. Крім того позивач, відповідно до відмітки у паспорті, з 16 жовтня 2002 року по теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадщина була відкрита за місцем постійного проживання спадкодавця ОСОБА_7 за адресою: смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області вул. Чумацька, 48. Таким чином, оскільки позивач не прийняв спадщину в установлений ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України порядок та строк, державним нотаріусом правомірно було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі чого представник відповідачів просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідачів понесені ними судові витрати.

Державний нотаріус Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, одна письмовою заявою просила суд слухати справу без її участі, своєї позиції щодо позовних вимог не висловила.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, допитавши свідків, дослідивши документи справи, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2016 року померла мати позивача - ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №218893, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області 15.02.2016 року ( а.с.6).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, що складається з: житлового будинку №46, розташованого в смт. Петрове по вул. Кіровоградська Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 43,5 кв.м.; земельної ділянки площею 7,15 га, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - КР 099619, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області; земельної ділянки площею 7,00 га, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - КР 009620, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області та самохідного шасі марки Т- 16М, 1979 року випуску, заводський номер 243162 (а.с.10-11,20).

За життя мати позивача - ОСОБА_7, 02.04.2004 року склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області за №549, в якому все своє майно заповідала сину, тобто позивачу - ОСОБА_1 ( а. с.113-115).

Однак як вбачається з копії спадкової справи №39/2016 рік, заведеної Петрівською районною державною нотаріальної конторою Кіровоградської області до майна померлої 14 лютого 2016 року ОСОБА_7, з заявами про прийняття спадщини звернулись лише діти померлої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ними ж було укладено договір про поділ спадкового майна від 30 листопада 2016 року та отримані свідоцтва про право на спадщину за законом. В той же час будь-яких відомостей щодо звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини матері в матеріалах спадкової справи немає (а.с. 111-112).

Також відсутня і постанова нотаріуса про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у його свідоцтві про народженні імя матері було вказано як ОСОБА_8, а в інших правовстановлюючих документах її імя вказано як ОСОБА_7 ( а.с. 111-112 ).

Вказані розбіжності у правовстановлюючих документах вирішені у рішенні Петрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017 року, яке набрало законної сили 03.02.2017 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7, яка померла 14 лютого 2016 року, являлась матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак позов ОСОБА_1 в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_7, залишено без задоволення за відсутністю поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини (а.с.18-19).

Відповідно до копії довідки Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області №7287 від 16 листопада 2016 року, яка мається в спадковій справі, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що померла 14.02.2016 року, до своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована по вулиці Чумацька (попередня назва вулиці Кіровоградська) у будинку №46 а, що в смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області; з 02.03.1971 року по теперішній час за вищевказаною адресою інших зареєстрованих осіб немає (а.с.122).

Згідно довідки Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області №9919 від 13 грудня 2018 року та копії паспорту серії ЕА №119157, виданого Петрівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05 червня 1996 року, ОСОБА_1 з 16 жовтня 2002 року по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. До складу його сім'ї входять : дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_10, дочка ОСОБА_11, онук ОСОБА_12 (а.с. 4, 201).

Крім цього, у судовому засіданні були допитані наступні свідки , які пояснили:

Свідок ОСОБА_8 - що в матері ОСОБА_1 дома він бував неодноразово, так як обслуговував газопровід, обслуговування здійснювалось по графіку, раз у дві неділі, тому він бачив як позивач навідував свою матір та дбав про неї, закуповував їй продукти харчування, крім того йому відомо, що в зиму 2016-2017 року, коли зима буда сніжною, ОСОБА_1 прохав трактора, що розчищає сніг, щоб прогорнути підїзд до будинку, так як необхідний був підїзд автомобіля швидкої допомоги. Як звали матір позивача він точно не знає, але памятає, що всі називали її баба ОСОБА_13. Відповідачів він у ОСОБА_7 не бачив. Крім того, як депутат він підписував акт про проживання позивача разом з матірю, однак його зміст не памятає, оскільки акт складався десь у 2015 -2016 році;

Свідок ОСОБА_14 - що перебуває в родинних стосунках з позивачем, а саме, є його двоюрідною сестрою, тому знає, що спадкодавець за віком та станом здоровя потребувала сторонньої допомоги, а позивач цю допомогу їй надавав, зокрема ходив в лікарню провідувати матір, коли вона хворіла, також доглядав за городом. У позивача і його мами вдома вона не бувала, тому не знає як вони ділили бюджет. На момент смерті спадкодавця вона вже була в смт. Петрове, а до цього, на протязі 3 років, проживала в м.Києві, однак їй відомо, що мати позивача останні три роки хворіла та потребувала допомоги, тому на протязі 2014-2016 років позивач за нею доглядав. З відповідачами по справі вона не спілкується, так як вважає, що вони вчинили несправедливо;

Свідок ОСОБА_15 - що перебуває в родинних стосунках з позивачем, а саме, є його двоюрідною сестрою, тому знає що, після смерті у 2001 році батька сторін, матірю більше опікувався позивач, так як вона не раз лежала у лікарні у 2014, 2015 роках, а він доглядав її. Вона памятає, що ОСОБА_7 померла у 2016 році, однак на похороні вона не була, а була її дочка, яка і повідомила, їй що позивач сам організовував похорон, відповідачі не приймали участі в організації. Також вона стверджує, що коли при житті провідувала ОСОБА_7, остання говорила їй, що ОСОБА_5 будинок побудували, ОСОБА_4 також побудували, а ОСОБА_1 буде батьківська хата. Їй відомо, що позивач фактично останні 10 років проживав з матірю, вів у дворі господарство, варив їсти, а як вона переламала ногу, носив її на руках. Також вона згадала, що разів 4-5 на рік заходила до померлої особисто, при цьому остання ображалась на свою дочку, зокрема за те, що та не відвідує її. Вона підтверджує, що позивач жив з матірю як одна сімя, з жінкою своєю проводив менше часу. В неї з усіма сторонами по справі нормальні відносини;

Свідок ОСОБА_16 - що перебуває в родинних стосунках з позивачем, а саме, є його двоюрідною сестрою, тому знає що позивач проживав з матірю близько 5 останніх років. З 2014 року мати позивача потребувала постійної допомоги, а позивач допомогав їй в усьому, жив на дві сімї - з матірю і з дружиною. Крім того, вона жодного разу не бачила, щоб відповідачі допомагали матері;

Свідок ОСОБА_17 - що з 1995 року знайомий з батьками позивача, пізніше познайомився і з позивачем, який неодноразово його просив допомогти відвезти матір в лікарню, а потім забрати звідти, також він допомогав перекривати шифер на будинку матері позивача, склили вікна, робити ремонт. Йому відомо, що позивач вів господарство, так наприклад його мама тримала кіз, то він їздив їм косить сіно. Останні роки він фактично жив у матері, купував їй продукти харчування, готував їжу, прибирав, а коли вона була в тяжкому стані, то виводив чи виносив її на двір подихати свіжим повітрям. На які кошти жили, він точно не знає, думає, що на спільні. Крім того він стверджує, що підписував акт про проживання позивача разом з матірю десь у 2018 році, однак точної дати не памятає. Також згадав, що позивач ще за життя батька багато часу проводив у домоволодіння батьків та допомогав їм, проживав і у матері, і у жінки, і з жінкою у його матері, а відповідачів він там не бачив;

Свідок ОСОБА_18 - що постійно бачила позивача у дворі матері, він там майже все сам робив по господарству, коли він був на роботі, то до матері навідувалася або сусідка, або син чи дочка позивача. Відповідачка ОСОБА_4 навідувалася до матері, але рідко. Відповідача ОСОБА_5 вона там не бачила взагалі. Останні роки їхня мати потребувала сторонньої допомоги, яку надавав позивач, який після смерті батька фактично постійно перебував у матері. Їй відомо, що мати позивача, коли зламала ногу, деякий час знаходилась у відповідачки, приблизно дві неділі, однак це було десь років 3-4 тому. Також підтверджує той факт, що її чоловік підписував акт про проживання позивача разом з матірю у 2018 році;

Свідок ОСОБА_19 - що вона була сусідкою покійної ОСОБА_7, а тому з впевненістю може підтвердити той факт, що більше двох останніх років життя мати позивача потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавав ОСОБА_1, який проживав з матірю однією сімєю та мав з нею спільний бюджет;

Свідок ОСОБА_20 - що вона була сусідкою покійної ОСОБА_7, а тому з впевненістю може підтвердити той факт, що мати позивача потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавав ОСОБА_1, який проживав з матірю однією сімєю.

Свідок ОСОБА_21 - що з покійною була добре знайома, так як колись вони працювали разом, часто спілкувалась з нею і приходила до неї в гості не рідше 4 разів на рік, останній раз була у неї у 2016 році перед Різдвом Христовим. Вказує, що позивач приходив до матері рідко, так як мав власну сімю, з якою проживав окремо. В більшості в матері була ОСОБА_4, особливо 2 останні місяці, коли покійна була з переломом ноги;

Свідок ОСОБА_22 - що позивач не проживав з матірю, мав спільне господарство, за яким приходив доглядати. Інколи приходив до матері допомагати, як і всі інші діти. ОСОБА_1 з своєю сімєю проживав окремо, однак де саме, він не знає. Знає дружину позивача, так як працював з нею на карєрі, однак чи проходила вона до покійної матері позивача він не може сказати так як не бачив. Як йому відомо, за останні 3-4 роки до смерті матері ОСОБА_1, він в неї ні разу не був;

Свідок ОСОБА_23 - що її покійний брат був чоловіком ОСОБА_4, крім того вона живе по сусідству з ОСОБА_4, тому їй відомо, що покійна мала трьох дітей, які жили у своїх оселях і допомагали всі однаково. Так, наприклад, коли покійна перший раз зламала ногу, відповідачка з нею була місяць у м. Жовті Води, потім забрала її до себе додому на три місяці, а потім за бажанням матері її відвезли додому, де всі діти її провідували та допомагали. Коли другий раз покійна зламала ногу, то лікувалася дома, де її всі доглядали, як їй пізніше стало відомо від самих дітей покійної. На скільки їй відомо, ОСОБА_1 постійно у своєї матері не проживав, жив у себе вдома, як і всі діти покійної. Вона у покійної вдома була два рази за 3-4 роки. Останні 2-3 роки за матірю доглядали ОСОБА_4 та ОСОБА_1;

Свідок ОСОБА_24 - що покійну знав, так як з її чоловіком на комбайні працював, крім того жили на одній вулиці. Йому відомо, що останні роки перед смертю покійна проживала сама. Перед її смертю ОСОБА_1 з нею не жив, але доглядав за нею, носив продукти харчування, возив її. Проживав ОСОБА_1 зі своєю сімєю, де саме не знає. ОСОБА_4 також допомагала, так коли покійна зламала ногу та її возила до лікарні в м. Жовті Води, там з нею була деякий час, після чого забрала матір до себе додому, де вона прожила місяців 2. Коли стався даний випадок він не памятає. Останні 3-4 роки в покійної вдома він не бував;

Свідок ОСОБА_25 - що він був сусідом покійної ОСОБА_7, яка померла у 2016 році, а тому достовірно знає про те, що покійна останнім час проживала сама, а діти приходили її відвідувати. ОСОБА_1 на той час проживав окремо зі своєю сімєю, він у матері бував часто, однак сказати що він у неї проживав неможе. Також він бачив, що до покійної приходила ОСОБА_4, тому сказати хто більше з дітей доглядав за матірю не може, бо не був там присутній. В дворі, у хаті покійної за останні 3-4 роки був два рази, тому сказати конкретно чи жив з нею хтось на той час він не може;

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що покійну знав, так як жив поблизу. Коли вона померла точно не памятає. Останнім часом з нею ніхто не проживав. До неї приходили її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 був рідше. ОСОБА_1 незадовго до її смерті не проживав разом з нею, інакше він би знав, так як живе недалеко. Позивач проживав окремо разом із своєю сімєю. Свідок живе від будинку покійної за пів кілометра і у її будинку був один раз близько 7 років тому;

Свідок ОСОБА_27 - що покійну знала, так як проживала від неї метрів 150-200, однак коли вона померла точно не памятає, десь два-три роки тому. Вказує, що після смерті чоловіка покійна проживала сама, діти приходили її доглядати ОСОБА_1 частіше, ОСОБА_4 рідше, ОСОБА_5 вона не бачила взагалі. Також зазначила, що за останні 3-4 роки до смерті в дворі покійної вона бувала, однак коли саме не памятає, в будинку не була, і чи жив там ОСОБА_1 не знає, бачила лише як він порався на городі;

Свідок ОСОБА_28 - що сторони по справі є його двоюрідніми племінниками, крім того від будинку покійної він проживає метрів 350, а тому йому відомо, що ОСОБА_7 померла два роки тому. Останнім часом перед смертю до неї ходили діти. Однак чи проживав ОСОБА_1 в будинку матері, та чи займався він господарством, він не знає, так як там не був, а лише бачив, що він після роботи завжди йшов до мами. Крім того бачив, що і відповідачі до неї ходили.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст.81 ЦПК україни передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно статей 1218, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

В той же час, заявляючи позовні вимоги про встановлення факту його спільного проживання з матірю ОСОБА_29 однією сімєю, позивач при поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи не скористався своїм процесуальним правом і не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме, жодних документів (наприклад спільних рахунків, квитанцій, тощо), які б свідчили про його проживання однією сім'єю з померлою матір'ю на протязі останніх 5 років до дня її смерті та що вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет.

Навпаки, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 з 02.03.1971 року до своєї смерті постійно проживала одна, про що свідчить відвідна довідка Петрівської селищної ради Кіровоградської області від №7287 від 16 листопада 2016 року (а.с.122).

Що ж стосується акту про спільне проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_7, він не може бути судом взятий до уваги як доказ по справі, так як не відповідає вимогам закону, і не дає суду можливості зрозуміти, що це за документ, оскільки в ньому мається лише перелік осіб з зазначенням їхніх адрес, номерів телефонів та підписів (а.с.7-8).

Вказані особи були допитані в судовому засіданні як свідки, а саме, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, однак суд не може прийняти до уваги їх покази про те, що позивач проживав однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_13 на протязі останніх років до дня її смерті , та що вони були пов'язані спільним побутом і мали спільний бюджет, оскільки жоден з вказаних свідків не входив до складу сім'ї покійної , не проживав з позивачем, не є близькими родичами, а тому посвідчити проживання разом ОСОБА_13 та її сина ОСОБА_1 не можуть.

Вказані свідки , на думку суду, лише підтвердили, що позивач здійснював догляд за своєю матір'ю, у якої був похилий вік та поганий стан здоров'я , але в той же час він проживав зі своєю сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 201).

Крім цього обставини, що позивач лише здійснював догляд за своєю матір'ю, у якої був похилий вік та поганий стан здоров'я, підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_30, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28

Разом з тим, суд приходить до висновку, що встановлення такого факту обумовлює виникнення права у ОСОБА_1 на спадщину померлої ОСОБА_7 у четверту чергу спадкоємців за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини ОСОБА_7 14.02.2016 року, крім спадкоємця за заповітом ОСОБА_1, були інші спадкоємці за законом першої черги спадкування, а саме, діти померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які скористались своїм правом на спадкування через неприйняття спадщинив установлений ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України порядок та строк ОСОБА_1, та у визначений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.141-142).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 ґрунтується на факті постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, що за наявності на той час спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виключає набуття ним права на спадкування після померлої ОСОБА_7 у четверту чергу, встановлення такого факту не має відповідного правового значення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які не були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також те, що факт, про встановлення якого просить позивач, не породжує права на спадщину померлої ОСОБА_7 у четверту чергу спадкоємців за законом, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його спільного проживання з матірю ОСОБА_29 однією сім`єю ; визнання недійсним договору про поділ спадкового майна від 30 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчені державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 30 листопада 2016 року на ім'я спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_4; визнання недійсною реєстрації видачі свідоцтв про право на спадщину від 30 листопада 2016 року; визнання за ним право власності на житловий будинок з надвірними забудовами № 48 по вул.Чумацькій в смт.Петрове Петрівського району Кіровоградської області, на трактор Т-16М, на земельну ділянку № 470 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, площею 7, 00 га, на земельну ділянку № 471 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, площею 7,15га, а також про стягнення з відповідачів по 9882 гривні 36 копійок отриманих від Агрофірми «Фортуна» за користування даними земельними паями є не обґрунтованими та є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказані позивачем обставини судом не встановлено, а показання свідків, які не проживали разом з позивачем, не є близькими родичами, не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Що стосується заперечень представника відповідачів щодо неналежного відповідача державного нотаріуса Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та відповідно до ст.51 ЦПК України, заміна відповідача у судовому засіданні може відбутись лише за клопотанням позивача.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Таким чином, у звязку з тим, що в задоволення позову відмовлено, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача, а саме, сплачений ним судовий збір в сумі 4484,51 грн., крім того суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 3500 грн. кожному в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу (а.с.183-187).

На підставі ст.3 СК України, ст.ст.1218,1223,1261,1264,1258 ЦК України та керуючись ст.ст. 137,141,263,264,265,268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного нотаріуса Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання членом сімї спадкодавця та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 25 березня 2019 року.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник

Рішення вступило в законну силу «__» ________________ року.

Оригінал рішення знаходиться в архіві Петрівського районного суду Кіровоградської області в справі №400/164/18.

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник