Справа № 694/1192/19
провадження № 2/694/515/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
25.11.2019 року м. Звенигородка
року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі
Головуючого судді: Дудніченко В.М.
При секретарі: Літвін Н.М.
Представника позивача адвоката:Безуглого Б.І.
Розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Звенигородська міська рада Черкаської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-
Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати право власності на майно, а саме на житловий будинок що розташований на земельній ділянці 0.06 га по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - село Онопрієвка, Тальнівського району, Черкаської області, що зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 яким він добросовісно заволодів і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном протягом понад десяти років.
Позивач мотивує свої позивні вимоги тим, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Звенигородка уклав з ОСОБА_2 угоду на найом житлового будинку по АДРЕСА_2 .
08.06.1988 року з метою покупки даного будинку він власнику будинку ОСОБА_2 дав завдаток за будинок 2000 крб., після чого він ОСОБА_2 не бачив, а продовжував проживати та користуватися будинком по час розгляду справи в суді.
Відповідачі в судові засідання не з`явились.
Судом встановлено наступні факти та правові відносини.
Відповідно до акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами від 15 жовтня 1987 року комісією було прийнято в експлуатацію в індивідуального забудовника ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими спорудами які розташовані в АДРЕСА_2 (а.с.8).
01.08.1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було укладено договір оренди житлового будинку АДРЕСА_3 , строком на 3 роки (а.с.5).
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_5 він знає як сусіда по будівництву житлового будинку в АДРЕСА_4 Після здачі в експлуатацію будинку в 1987 році ОСОБА_6 прожив в ньому до 1988 року, та виїхав з міста Звенигородка. З 1988 року в даному будинку по даний час став проживати із сім`єю ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м.Рим 04.11.1950 року, що набрала чинності для України з 11.09.1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст.9 Конституції України. Ця норма міжнародної Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).
Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.
Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом
Згідно п.п.9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Суд не приймає до уваги розписку дану ОСОБА_2 , про те, що він отримав завдаток в сумі 200 крб. З даної розписки не вбачається, хто дав завдаток (а.с.10).
Також позивачем не доведено відсутність інших осіб, які претендують на це майно.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, які перелічені в ст.. 344 ЦК України, в зв`язку з чим позивні вимоги не можуть бути задоволені з наведених підстав, а тому необхідно відмовити в задоволені позову.
На підставі ст.328,344 ЦК України. П.п.9.11.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»
Керуючись ст.ст.134,141,258,259,263,264,265,266-273ЦПК України, суд,-
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Звенигородська міська рада Черкаської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок що розташований на земельній ділянці 0.06 га по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- відмовити.
Відповідно до вимог ст.272 ЦПК України копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи або за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 25.11.2019 року.
Суддя