Справа № 653/3226/19
Провадження № 2-о/653/252/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Волвенко О.А.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , зацікавлена особа Сокологірненська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 з 2002 року та по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву мотивує тим, що він та ОСОБА_6 мешкали разом, як сім`я у будинку по АДРЕСА_1 . Стосунки, що склались між ними були як в сина та батька, вони разом займались підсобним домашнім господарством, ділили порівну усі витрати, мали спільний бюджет. Крім того, заявник доглядав за ОСОБА_6 по день його смерті, всі витрати по похованню взяв на себе, оскільки у померлого не було жодних родичів. Також з 2011 року та по теперішній час, заявник зі своєю сім`єю мешкає у вищевказаному будинку, що належав померлому. Вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки довести факт проживання однією сім`єю в позасудовому порядку неможливо, він був змушений звернутися до суду. Встановлення даного факту необхідне заявнику для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав. Пояснив, що він 13 років проживав разом з померлим та вони проживали як одна сім`я, у зв`язку із чим він має намір отримати спадщину, як спадкоємець четвертої черги. Вказав, що у померлого була дружина, проте відомості про неї відсутні, тому він вважає, що є єдиним спадкоємцем. Просить заяву задовольнити.

Представник заявника за довіреністю - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та пояснив, що заявник позбавлений можливості отримати спадщину в іншій спосіб, оскільки він не являється спадкоємцем за заповітом або родичем померлого. Разом з тим, оскільки вони фактично мешкали як сім`я тривалий час, просить суд задовольнити заяву.

Представник зацікавленої особи - Сокологірненської сільської ради за довіреністю Дем`яненко В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Разом з тим пояснив, що свідчень щодо проживання заявника із померлим однією сімєю немає.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника зацікавленої особи, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З довідки, виданої Сокологірненською сільською радою 06 серпня 2019 року № 482 вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 2011 року по теперішній час проживають: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_7 та діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Власником вищевказаного житлового будинку є ОСОБА_6 , що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок.

Так, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2015 року виконавчим комітетом Сокологірненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, акт. запис № 7.

Звернення заявника до суду зумовлено тією обставиною, що ОСОБА_1 з 2002 року та по день смерті проживав разом з ОСОБА_6 однією сім`єю, що в розумінні ст. 1264 ЦК України дає йому право на спадкування.

Слід зазначити, що за правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у тому числі, про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21).

Крім вказаного, слід зауважити, що за загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності (правова позиція, висловлена Верховним Судом в постанові від 17.10.2018 справа № 200/21452/15-ц).

Суд враховує, що ст. 3 СК України визначає, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про відповідні ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат.

Отже для одержання права на спадкування у осіб, передбачених ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю; на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

При з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Слід зазначити, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї спадкодавця, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, на підтвердження вимог заяви не було надано жодних переконливих доказів, а покази свідків є суперечливими, непослідовними та такими, що мають суттєві розбіжності.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що являється сусідкою заявника. Вказала, що десь 5 років тому вона переїхала до с. Сокологірне та знала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зі своєю родиною мешкають разом, про що свідчить те, що неодноразово вона бачила, як ОСОБА_6 грав із дітьми заявника у дворі. Пояснила, що ОСОБА_1 ніколи не ображав померлого, доглядав за ним. Також вказала, що у померлого була дружина, проте чи жива вона їй точно невідомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказав, що йому відомо, що заявник проживав разом з ОСОБА_6 в одному дворі. На його думку, вони жили, як одна сім`я, проте чи жили вони в одному будинку, чи жив ОСОБА_1 у тимчасовій споруді йому невідомо. Вказав, що точно не знає чи були у померлого якійсь родичі, окрім дружини, проте де вона знаходиться йому невідомо. Наголосив, що ніколи не звертав уваги на деталі стосунків між ОСОБА_1 та померлим, тому надати конкретні пояснення з приводу їх проживання не може.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд зазначає, що такі пояснення можуть свідчити про фактичне перебування заявника, його родини та померлого на території одного подвір`я, будинку, проте не підтверджують та не спростовують факту їх проживання однією сім`єю, в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою чи суть його взаємостосунків зі спадкодавцем.

Крім того, з пояснень свідків вбачається, що у померлого була дружина, проте узгоджених відомостей щодо неї надано не було, оскільки один свідок вказала, що дружина померла, а іншій вказав, що вона жива. Останнє також підтвердив й заявник.

Аналізуючи свідчення заявника, суд дійшов висновку, що вони не містять фактичних даних, які б підтверджували факт його проживання з померлим однією сім`єю. Заявником не розкрито суть взаємостосунків між ним та спадкодавцем, в тому числі, чи мали вони взаємні права та обов`язки, в чому вони полягали, чи піклувалися вони один про одного та в чому це виявлялось, чи мали вони спільні заощадження, спільний бюджет і з чого він складався, чи здійснювали вони спільні витрати, покупки та інше.

По суті показів заявника вбачається, що він доглядав за ОСОБА_6 до його смерті та поховав за власні кошти.

Разом з тим, такі пояснення за відсутності жодних доказів не можуть свідчити про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 усталених відносин, що за всіма ознаками притаманні сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України. Докази, що підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України суду не надано.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заявник не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт його постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , зацікавлена особа Сокологірненська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 28 листопада 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова