ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1921/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю: апелянта та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Хмельницька міська рада, ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому в натурі частину житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням його частки розміром 69/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вказаній адресі та визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований цей житловий будинок, виділивши йому в користування 69/100 частин земельної ділянки, на якій розташований даний житловий будинок, що є пропорційно до його частки в праві власності на зазначений житловий будинок.

В обґрунтування доводів позивач зазначив, що після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 він успадкував за заповітом належні матері на праві власності 69/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Відповідно до повідомлення Хмельницького БТІ від 30 червня 2017 року право власності на решту житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 968,60 кв.м., яка була зареєстрована за землекористувачами по вказаній адресі на підставі рішення Проскурівського міського виконавчого комітету від 09 липня 1953 року. Зазначив, що у зв`язку з набуттям ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок, він набув права користування прибудинковою земельною ділянкою, в тому обсязі і на тих самих умовах, що були у попередніх землекористувачів. Його матір за життя на належну їй за законом частину земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, право власності у встановленому законом порядку не оформила та не встановлювала порядку користування земельною ділянкою з іншими співвласниками будинку. З метою приватизації належної йому частини земельної ділянки він попередньо звернувся до Хмельницької міської ради із заявою щодо надання дозволу на розробку технічної документації для виділення йому частки земельної ділянки, яка пропорційна його частці будинку в розмір 69/100. Однак йому було відмовлено та роз`яснено встановлений законом порядок оформлення права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року замінено відповідача у справі ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року залучено у справу в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 .

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просив виділити йому, як співвласнику 69/100 частки житлового будинку, наступні приміщення: 1-1 кухню, площею 3,8 кв.м.; 1-2 житлову кімнату, площею 10,5 кв.м.; 1-3 житлову кімнату, площею 9,4 кв.м.; 1-4 житлову кімнату, площею 15, 4 кв.м.; 1-5 коридор, площею 6,3 кв.м.; 1-6 коридор, площею 5,2 кв.м.; 1-7 коридор, площею 6,4 кв.м., всього 57,0 кв.м. та господарські будівлі та споруди: а тамбур, об`ємом 12 м.куб.; а2 прибудову, об`ємом 34 м.куб.; В - хлів об`ємом 11 м.куб.; Г вбиральню 0; Ж навіс, об`ємом 17 м.куб. Залишити у спільній частковій власності співвласнику 27/100 частки будинку ОСОБА_1 та співвласнику 1/25 (4/100) частки будинку спадкоємцю ОСОБА_3 , наступні приміщення: 2-1 кухню, площею 3,7 кв.м.; 2-2 житлову кімнату, площею 6,8 кв.м.; житлову кімнату, площею 14,5 кв.м., всього 25,0 кв.м.; господарські будівлі та споруди а3 ганок, об`ємом 23 м.куб.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Виділено в натурі 69/100 частки співвласника ОСОБА_2 у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , а саме: 1-1 кухню, площею 3,8 кв.м.; 1-2 житлову кімнату, площею 10,5 кв.м.; 1-3 житлову кімнату, площею 9,4 кв.м.; 1-4 житлову кімнату, площею 15,4 кв.м.; 1-5 коридор, площею 6,3 кв.м.; 1-6 коридор, площею 5,2 кв.м.; 1-7 коридор, площею 6,4 кв.м., всього 57,0 кв.м. та господарські будівлі та споруди: а тамбур, об?ємом 12 м.куб.; а2 прибудову, об`ємом 34 м.куб.; В - хлів об?ємом 11 м.куб.; Г вбиральню 0; Ж навіс, об`ємом 17 м.куб. Встановлено ОСОБА_2 наступний порядок користування частиною земельної ділянки площею 0,0690 га, що розташована по АДРЕСА_1 з виділенням її за точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 якими позначено поворотні точки окружної межі земельної ділянки та лінію поділу площею 0,0690 га, позначену в додатку №3 у висновку судової будівельно-технічної експертизи №107-109/19-26 від 08 квітня 2019 року на плані зеленим кольором та передана для обслуговування житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 966 грн. та судові витрати 10010 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності та достатності підстав для виділу в натурі частки у будинку та встановлення порядку користування частиною земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не встановлено, а позивачем не доведено, що саме ним порушено права та законні інтереси позивача, і між ними існує спір. Позивачем не враховано, що він не заперечував щодо добровільної приватизації земельної ділянки. Однак перешкодою в даному випадку в оформленні права власності слугувала відсутність згоди іншого співвласника домоволодіння, ОСОБА_3 . На думку апелянта судом безпідставно не залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , якій належить 1/25 (4/100) частки у спірному домоволодінні, що призвело до порушення прав останньої. При ухваленні судового рішення судом безпідставно було взято за основу висновок експерта в частині вирішення питання можливості виділу частки ОСОБА_2 , оскільки дане питання перед експертом не ставилось, у зв`язку чим експерт вийшов за межі поставлених йому питань. Відповідно до вищевказаного висновку вартість 27/100 частки співвласника ОСОБА_1 та співвласника 1/25 частки ОСОБА_3 менша від ідеальної частки, а тому як наслідок, частка позивача у будинковолодінні збільшилась. Відступивши від рівності часток суд не вирішив питання відшкодування різниці вартості часток співвласників будинку за рахунок їх зменшення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що прийнятесудом першої інстанції рішення сприяє реалізації його конституційного права щодо права власності на майно, права на виділ частки із майна, що є у спільній власності. Зазначав, що при підготовці позовної заяви він керувався інформацією з БТІ м. Хмельницького, в якій серед співвласників будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не значився. З боку ОСОБА_6 факт дарування нею своєї частки сину певний час замовчувався. Даний факт дарування своєї частки ОСОБА_6 був встановлений тільки в судовому засіданні. Вважає, що судом правомірно було проведено заміну первісного відповідача на належного відповідача ОСОБА_1 , інтереси якого в судових засіданнях представляла ОСОБА_6 , оскільки йому не було відомо до подання позову у справі про наявність підстав для заміни неналежного відповідача.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником 69/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11-13, 22 (на звороті)).

Відповідно до договору дарування від 30 березня 2017 року ОСОБА_6 свої 27/100 частин будинку подарувала ОСОБА_1 (а.с. 174).

Тобто, відповідач ОСОБА_1 є співвласником будинку, якому належить 27/100 частин будинку (а. с. 22 (на звороті), 165-166, 174).

Також, співвласником 1/25 (4/100) частин будинку був ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а. с. 22 (на звороті), 165, 181).

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 також помер.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_8 спадкове майно прийняла ОСОБА_3 (а.с. 180). Дана обставина також встановлена у судовому рішенні по справі №686/9954/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року залучено у справу в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Частиною 5 статті 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Предметом розгляду даної справи є виділення в натурі частки домоволодіння, в якому одна з часток по спадкуванню перейшла ОСОБА_3 , тобто остання є одним із співвласників спірного майна.

Позивач ОСОБА_2 не ставив питання про залучення ОСОБА_3 в якості співвідповідача у справі, однак суд першої інстанції, вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги позивача, не врахував, що обсяг процесуальних прав та обов`язків відповідача значно більший аніж відповідний обсяг прав третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору, та, в порушення вимог статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент відкриття провадження, яка діяла до 15.12.2017 року ), а також ст. 51 ЦПК України (чинній на час розгляду справу), не вирішив питання щодо належного складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, чим порушив права ОСОБА_3 на справедливий судовий розгляд та захист своєї позиції у суді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не пред`явлено позов до усіх учасників спірних правовідносин, апеляційний суд позбавлений відповідної процесуальної можливості усунути вказані недоліки, відтак оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.При цьому ухвалене судове рішення в цій частині не перешкоджає ОСОБА_2 звернутись до суду з аналогічним позовом до належних сторін.

Апелянт ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі також просив стягнути на його користь суму понесених витрат на професійну правничу допомого надану йому адвокатом ОСОБА_9 М.В., у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року роз`яснено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, відтак на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (справа № 826/1216/16, провадження N 11-562ас18).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідного розрахунку виконаної адвокатом роботи та документів оформлених у встановленому законом порядку, що свідчать про оплату відповідних витрат адвоката, не надано.

Долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги копія договору про надання правничої допомоги від 18.09.2019 року та відповідний акт згідно з яким адвокат Бейлик М.В. отримав від ОСОБА_1 гонорар у розмірі 5000 грн. не підтверджує ні фактично надану правову допомогу у визначеному розмірі, ні відповідну оплату, оскільки не є первинним документом фінансової звітності, у зв`язку із чим вимоги апелянта про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При подачі апеляційної скарги апелянтом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 1920 грн., який підлягає стягненню на його користь з позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Хмельницька міська рада, ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1920 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова