Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

09.11.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_1, з 09.09.2014 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.01.2018 року.

Під час перебування у шлюбі, 25.08.2015 року, у них народився син ОСОБА_3, на утримання якого Відповідач сплачує аліменти на підставі Виконавчого листа №2/357/4248/16, виданий 15.11.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом у справі №357/11241/16.

Розмір аліментів, що стягуються з Відповідача складає 1/4 частина від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Проте, Відповідач ухиляється від сплати аліментів та згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах станом на 31.08.2018 року загальний борг становить 13642,75 грн.

Також, Відповідач сплачує аліменти на підставі Виконавчого листа №2/357/176/18, виданий 05.02.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом у справі №357/13701/17 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу на її особисте утримання.

Проте, Відповідач ухиляється від сплати аліментів та згідно довідки-розрахунку заборгованість по аліментах станом на 25.05.2018 року загальний борг становить 16637,02 грн.

Вона, неодноразово зверталася до Відповідача з проханням виплатити заборгованість, отримувала відмову без жодних пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тому, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з березня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 7993 гривень 76 копійок, стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у сумі 14 554 гривень 02 копійки ( а. с. 2-6 ).

Ухвалою судді від 17 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 24-25 ).

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна розписка ( а. с. 38 ).

Крім того, в матеріалах справи наявна заява позивача, отримана судом 15.01.2019 року за вх. № 1609, в якій позивач ОСОБА_1 просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи ( а. с. 30 ).

До того ж, в судовому засіданні, яке відбувалося 19.02.2019 року, позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги ( а. с. 35-37 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомленим належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна розписка ( а. с. 38 ).

Крім того, в судовому засіданні, яке відбувалося 19.02.2019 року, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину визнав, в частині стягнення неустойки за прострочення сплати коштів на утримання дружини не визнав ( а. с. 35-37 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням раніше наданих пояснень сторін, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 09.09.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2018 року ( а. с. 13 ).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, 25 серпня 2015 року, батьками останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а. с. 14 ).

Виконавчим листом, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 15.11.2016 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4

частини всіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 17 ).

Крім того, Виконавчим листом, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 05.01.2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на особисте утримання на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, починаючи з 10.11.2017 року ( а. с.18 ).

Проте, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів та згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах на особисте утримання на користь ОСОБА_1, наданої старшим державним виконавцем станом на 05.02.2018 року, останній має заборгованість в розмірі 16 637,02 гривень ( а. с. 11 ).

Також, у звязку з несплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку, виданої старшим державним виконавцем, відповідач ОСОБА_2 станом на 31.08.2018 року має заборгованість у розмірі 13 642,75 гривень ( а.с.12 ).

Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) та від 16 березня 2016 року (справа №6-300цс16).

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня і нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15.

Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом « додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

Звертаючись до суду з вищевказаними вимоги, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на її користь на утримання сина за період з березня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 7 993,76 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів на її особисте утримання за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 14 554,02 грн., про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок.

В статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме така правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2017 р., було внесені зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів.

Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження того, що відповідач не виконує рішення суду, не сплачує аліменти у звязку з чим утворилася заборгованість.

В судовому засіданні, яке відбувалося 19.02.2019 року ( а. с. 35-37 ) відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги позивача ОСОБА_1 частково, а саме в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7993,76 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7993,76 гривень є такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд, погоджується із розрахунком позивача та з сумою, яку просить стягнути позивач в частині позовних вимог щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на особисте утримання позивача за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 14 554,02 грн. та вважає, що позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З боку відповідача не надано до суду жодного належного доказу в спростування суми, яку просить стягнути позивач, так і відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536,80 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 125, 133, 141, 247, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. 49 ЦК України, ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 7 993,76 гривень та неустойку за прострочення сплати аліментів на особисте утримання в розмірі 14 554,02 гривень, загалом 22 547,78 гривень ( двадцять дві тисячі пятсот сорок сім гривень сімдесят вісім копійок ).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 536,80 гривень ( одна тисяча пятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09111, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: 09052, Київська область, Сквирський район, с. Антонів, вул. Лісова, буд. 20, РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_6