Провадження № 2/760/1840/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2018 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 58747,33 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, 05.05.2018 р. о 09.00 год., на проїзній частині пров. Ковальського, 19 в м. Києві, водій автомобіля «NISSAN JUKE», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 в порушення вимог п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з двору будинку перед проїзною частиною, не дала дорогу автомобілю «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого сталося зіткнення, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Внаслідок ДТП автомобіль «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, отримав наступні пошкодження: пошкодження лакофарбового покриття, деформацію переднього бамперу, переднього крила та дверей, подряпин диску переднього лівого колеса, передньої правої фари, зрушення з місця кріплення накладки правого порогу і правого переднього підкрилку.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2018 р., яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, тобто у вчиненні зазначеної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вина відповідача у ДТП, яка спричинила пошкодження транспортного засобу «SUZUKI SX-4», є доведеною.

Позивач зазначає, що він є власником автомобіля «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група». Тому після ДТП, позивач звернувся до страхової компанії відповідача з повідомленням про вищезазначену ДТП. Вказану дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховим випадком та страховиком було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 65712,28 грн.

Позивач посилається на те, що, відповідно до законодавства, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування.

У зв'язку з наведеним, для проведення незалежної оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження під час ДТП легкового автомобілю «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, він звернувся до суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4.

В результаті проведеної оцінки був складений Звіт №1252/07/18Н про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 23.07.2018 р., яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого позивачу у зв'язку із пошкодженням в ДТП в розмірі 74471,46 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту, що включає вартість відновлювально-ремонтних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів та вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, становить 122959,61 грн.

Таким чином, розмір спричиненої позивачу пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди становить 122959,61 грн.

Тому, як зазначає позивач, виплачене страхове відшкодування в розмірі 65712,28 грн. не покриває повністю розмір фактично завданої шкоди. Страхової виплати недостатньо для повного відшкодування позивачу завданої відповідачем шкоди для відновлення свого порушеного права, тобто відновлення стану, який існував до пошкодження автомобіля позивача у ДТП.

Крім того, оскільки позивачем за власні кошти було проведено оцінку з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, що становить 1500 грн. та підтверджується відповідним рахунком №1252 від 18.07.2018 р. та актом виконаних робіт за Договором від 18.07.2018 р., то вказана сума грошових коштів також підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «NISSAN JUKE», державний номерний знак НОМЕР_1, та яка своїми неправомірними діями, що виразилися у порушенні правил дорожнього руху, завдала шкоди майну позивача, тому вона, як вважає позивач, повинна відшкодувати йому витрати, які він мусить зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт, а всього загальна сума матеріальних збитків, що підлягають стягненню з відповідача, становить 58747,33 грн. (122959,61 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 65712,28 грн. (страхове відшкодування) + 1500 грн. (витрати на проведення незалежної оцінки)).

Крім того, позивач вказує, що у зв'язку з пошкодженням у ДТП автомобіля «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених значним пошкодженням належного йому майна, що виразилось у подавленому та пригніченому стані, спричиненому порушенням звичного життєвого укладу, позбавленням можливості вільно пересуватися на власному транспортному засобі, тобто позбавленням можливості користуватись власним майном, як самим позивачем, так і членами його родини, незручностями та втратою власного часу для вирішення питань щодо відновлення пошкодженого автомобіля, а також іншими негативними змінами, які виникли в його житті, у зв'язку з ДТП, в тому числі витрачання додаткових зусиль для організації свого життя та побуту.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в сумі 20000 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.02.2019 р. до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої представник просить стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19895,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Подана заява про зменшення позовних вимог мотивна тим, що у первісних позовних вимогах розмір завданого матеріального збитку, у зв'язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, позивач розраховував, виходячи з даних про вартість відновлювального ремонту, що містяться у Звіті №1252/07/18Н про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 23.07.2018 р., в сумі 122959,61 грн. та різницею з отриманим страховим відшкодуванням в сумі 65712,28 грн.

Водночас, станом на теперішній час автомобіль відремонтовано. Згідно наряду-замовлення №ТМ006692 від 28.08.2018 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, з врахуванням наданої знижки, склала 85607,98 грн.

Отже, різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, яку він сплатив для відновлення первинного стану свого автомобіля, та сумою отриманого страхового відшкодування, склала 19895,70 грн.

Відтак, з відповідача підлягають стягненню кошти в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 19895,70 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданої 14.02.2019 р. заяви про зменшення позовних вимог, підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечувала представник позивача в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши її доводи, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 05.05.2018 р. в м. Києві по пров. Ковальський, 19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «NISSAN JUKE», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та автомобіля «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2018 р., водій ОСОБА_2 05.05.2018 р. в м. Києві по пров. Ковальський, 19, керуючи транспортним засобом «NISSAN JUKE», державний номерний знак НОМЕР_1, не надала переваги в русі автомобілю «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по пров. Ковальському, та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.2 ПДР, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнанно винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, що мала місце 05.05.2018 р. в м. Києві по пров. Ковальський, 19, встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником автомобіля «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група», згідно Полісу №АК/6958295 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 22.09.2017 р.

Згідно Полісу №АК/6958295, забезпечений транспортний засіб - «NISSAN JUKE», державний номерний знак НОМЕР_1. Строк дії Полісу з 22.09.2017 р. до 21.09.2018 р.

Ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, згідно з полісом ОСЦПВ від 22.09.2017 р. № №АК/6958295, становить 100000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно Звіту № 1252/07/18Н про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику КТЗ, складеного 23.07.2018 р. ФОП ОСОБА_4 на замовлення позивача ОСОБА_1, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - автомобіля марки «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, складає: 74471,46 грн., вартість відновлювального ремонту складає: 122959,61 грн.

Встановлено, що 27.07.2017 р. до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся ОСОБА_1 з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування, із зазначенням банківських реквізитів.

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з листа Вих. № 03/4610 від 03.08.2018 р., за страховим випадком, що стався 05.05.2018 р., згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6958295 від 22.09.2017 р. та страхового Акту ДКЦВ-15649, затвердженого 02.08.2018 р. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», прийнято рішення виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 65712,28 грн.

Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6958295 від 22.09.2017 р. в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку устраховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який в судове засідання не з'явився та не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що вину відповідача у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлено у постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2018 р. та враховуючи, що суми страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем, суд приходить до висновку, що таку суму матеріальних збитків необхідно стягнути з відповідача.

Встановлено, що позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_4 грошові кошти за послуги суб'єкта оціночної діяльності в сумі 1500 грн., підтверджується відповідним рахунком №1252 від 18.07.2018 р., актом виконаних робіт від 21.07.2018 р. за Договором № 1252 від 18.07.2018 р. та копією платіжного доручення №Р24А453944513А65792 від 21.07.2018 р.

Водночас, як встановлено судом, станом на день розгляду справи автомобіль позивача відремонтовано.

Так, згідно наряду-замовлення №ТМ006692 від 28.08.2018 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, з врахуванням наданої знижки, склала 85607,98 грн.

Отже, різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу позивача та сумою отриманого страхового відшкодування, склала 19895,70 грн. (85607,98 грн. -65712,28 грн.), яку позивач сплатив для відновлення первинного стану свого автомобіля, що підтверджується копією квитанції № ПН378971 від 28.08.2018 р.

Таким чином, розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача як майнова шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 21395,70 грн. (19895,70 грн. (загальна вартість виконаних робіт) + 1500 грн. (витрати на проведення незалежної оцінки)).

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в сумі 20000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Отже, в силу закону пошкодження майна фізичної особи в результаті винних дій власника джерела підвищеної небезпеки є безумовною умовою відшкодування моральної шкоди потерпілій особі.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, підлягають задоволенню частково, а саме залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, які виразились в порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на психологічний стан, з урахуванням ступеня вини відповідача та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 3000 грн.

Суд вважає, що саме такий розмір є розумним та співмірним з тими моральними стражданнями, яких позивач зазнав у результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням його автомобіля.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1409,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_2) матеріальну шкоду в сумі 21395,70 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., судовий збір в сумі 1409,60 грн., а всього стягнути 25805 (двадцять п'ять тисяч вісімсот п'ять) грн. 30 коп.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.