У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року провадження у справі відкрито.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином.

Представник відповідача - 1 в судове засідання не з'явився надійшла заява про відкладення розгляду справи .

Відповідач - 2 та третя особа в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом положень ч. 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

21 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що позивач та представник позивача повторно не з'явились в судове засідання, доказів, які мали підтвердити поважність причини неявки в судові засідання суду надано не було, ні позивач, ані його представник не скористались процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у їх відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, оскільки викладене свідчить про втрату позивачем та його представником у вирішенні даного спору, в той час з урахуванням предмету спору та суб'єктивного складу сторін, проведення судового розгляду справи у відсутності позивача та його представника суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.

Заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника у матеріалах справи відсутня, що позбавляє суд прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, а саме справа знаходиться у провадженні суду з 30 серпня 2018 року.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 131, 223, 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, позов якої залишений без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Яровенко