ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2100/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/1129/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Кантицької О.І.

та сторін представника апелянта адвоката Кічули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/2100/14 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 жовтня 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі до приватного підприємства Лізен, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства Лізин, Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України про визнання припиненим договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ Державний експортно-імпортний банк звернувся в суд із позовом до приватного підприємства Лізен, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк посилається на те, що 27.02.2008р. позивач та відповідач ПП «Лізен» уклали генеральну угоду №6608N2 щодо визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї генеральної угоди шляхом укладення кредитних договорів. На виконання генеральної угоди між банком та ПП «Лізен» укладені кредитні договори: №6608К2 від 27.02.2008р., №66509К2 від 21.04.2009р., №66510К3 від 23.04.2010р., №66510К8 від 30.11.2010р., №66511К5 від 26.09.2011р., №66512К3 від 03.08.2012р. По кредитному договору №66511К5 від 26.09.2011р. банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 400 000 грн., з урахуванням заборгованості за кредитним договором №66510К8 від 30.11.2010р., зі сплатою процентної ставки в розмірі 18,3% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 25.09.2012р., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію в строки та в порядку встановленому кредитним договором. До вказаного договору 11 квітня 2013 року внесено зміни. Відповідач ПП «Лізен» свої зобов`язання не виконало, а саме своєчасно не здійснювало погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 11.03.2016р. виникла заборгованість на загальну суму 1 127 821,84 грн, з яких: 343 760 грн. простроченого основного боргу, 162 364,23 грн. прострочених відсотків, 1 747,94 грн. простроченої комісії за управління кредитом, 238 254,32 грн. нарахованої пені по тілу кредиту, 80 483,89 грн. нарахованої пені по відсотках, 1 211,46 грн. нарахованої пені по комісії, 300 000 грн. штрафів. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 26.09.2011р. між позивачем та відповідачами (поручителями) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки, згідно яких поручителі зобов`язались солідарно із позичальником відповідати перед банком за повне і своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання за Генеральною угодою №6608N2 від 27 лютого 2008 року. Позивачем 16.09.2013р. направлено на адресу відповідачів (поручителів) письмові вимоги щодо виконання забезпеченого зобов`язання, які залишені без задоволення. Позивач просив суд стягнути вищевказану заборгованість солідарно із усіх відповідачів.

В свою чергу ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов до ПП «Лізен», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання припиненим договору поруки №66511Р9 від 26.09.2011р., який ухвалою від 23.03.2016 року об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що порука щодо неї припинилась 11.04.2013р. в силу закону (стаття 559 ЦК України), так як після підписання договору поруки вносились зміни до кредитного договору, а саме між банком та позичальником укладено договір про внесення змін №66511К5 від 11.04.2013р. до кредитної угоди №66511К5 від 26.09.2011р., на які вона, як поручитель згоди не давала, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. У зв`язку із цим, просить зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Тернопільським міськрайонного суду Тернопільської області від 5 жовтня 2019 року позов публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до приватного підприємства «Лізен», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно із приватного підприємства «Лізен» та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Тернополі, заборгованість за кредитним договором №66511К5 від 26.09.2011р. в розмірі 1 127 821,84грн., з яких: 343 760 грн. простроченого основного боргу, 162 364,23 грн. прострочених відсотків, 1 747,94 грн. простроченої комісії за управління кредитом, 238 254,32 грн. нарахованої пені по тілу кредиту, 80 483,89 грн. нарахованої пені по відсотках, 1 211,46 грн. нарахованої пені по комісії, 300 000 грн. штрафів.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до приватного підприємства «Лізен», публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання припиненим договору поруки відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2016 року в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі зазначив, що висновок суду про те, що при укладенні 11 квітня 2013 року договору №66511К5-1 про внесення змін до кредитного договору №66511К5 від 26 вересня 2011 року збільшилась відповідальність поручителів є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ні термін надання кредиту, ні сума не були збільшені, а повністю відповідають умовам Генеральної угоди та укладені в її межах. В п. 2.1.7 договорів поруки поручителі надали згоду на забезпечення цією порукою усіх зобов`язань позичальника за Генеральною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Генеральної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Справа розглядалась в апеляційному та касаційному судах.

Постановою Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 2 березня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ Державно-імпортний банк до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 жовтня 2016 року відкрито.

14 листопада 2019 року представник АТ Державний експортно-імпортний банк України - адвокат Кічула В.М. подав заяву про закриття провадження у справі у порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, через відсутність предмету спору, оскільки в період, коли справа знаходилась на розгляді у Верховному Суді, відповідачами добровільно погашено всю заборгованість перед банком за кредитним договором №66511К5 від 26.09.2011 року та відшкодовано судові витрати. Дані обставини підтверджуються виписками по рахунках за кредитним договором №66511К5 від 26.09.2011 року.

В апеляційній інстанції представник банку дану заяву підтримав і просив її задовольнити.

Колегія суддів вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляді у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності заборгованості, яка була предметом спору у цивільній справі, а тому заяву представника АТ Державний експортно-імпортний банк України - адвоката Кічули В.М. про закриття апеляційного провадження слід задовольнити, оскільки під час розгляду справи в касаційному порядку відповідачами була повністю погашена заборгованість по спірному кредитному договору та судовий збір.

Закрити апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі до приватного підприємства Лізен, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства Лізин, Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України про визнання припиненим договору поруки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 та ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому, слід роз`яснити учасникам справи наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, а саме: у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 8 липня 2011 року передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Із матеріалів справи вбачається, що судові витрати відшкодовані відповідачами повністю ще під час розгляду справи в касаційній інстанції, що підтверджується також поясненнями представника банку.

Отже, враховуючи вище наведені обставини, колегія суддів вважає, що заяву заявника слід задовольнити, а апеляційне провадження закрити.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 374, 377, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України - задовольнити.

Провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 жовтня 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі до приватного підприємства Лізен, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства Лізин, Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України про визнання припиненим договору поруки - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 28 листопада 2019 року.

Головуючий Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак