Справа № 355/711/19
Провадження № 2/359/2217/2019
27 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості та моральної шкоди -
Крім того, поскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України та висновку Верховного Суду зазначеного у постанові № 373/2054/16-ц, № 14-446цс18 від 16.01.2019, з відповідача необхідно за період з 21.12.2018 р. до 02.05.2019р. що становить 132 дні, стягнути 3 % річних - у розмірі 845, 54 долари США та 119,57 Євро.
Ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2019 року цивільну справу передати за підсудністю для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с. 26).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання (а.с.33).
Ухвалою суду від 19.09.2019 року, яка відображена у протоколі судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб(а.с.39).
Ухвалою судді від 16 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті(а.с.50).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Щегельський М.З., підтримали позов у повному обсязі, просили його задовольнити, також не заперечували щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не направив.
Представники третіх осіб - ПАТ « Український професійний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їхніх представників та заперечень щодо позову суду не направили.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач та представник позивача не заперечують.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 (Первісний кредитор), відповідачем ОСОБА_3 ( Новий кредитор) та третьою особою ПАТ «Український професійний банк»(Боржник) було укладено Договір відступлення права вимоги (а.с.6,7). Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою юридичної особи.
За змістом п. 1.1 Договору, Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові, відповідно до Договорів банківського вкладу: - № 331305 від 06.03.2015 року, - № 333162 від 16.03.2015 року, - № 338073 від 14.04.2015 року та № 338072 від 14.04.2015 року, укладеними між Первісним Кредитором та Боржником (а.с.12-19). За цими Договорами Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному п.2.1 цього Договору.
Згідно п. 3.1 Договору, Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору в строк до 31 травня 2016 року вартість права вимоги, зазначену в п.2.1 цього Договору.
Відповідно до п.п. 5.1., 5.2 Договору, у випадку порушення Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Згідно п. 6.1, Договір відступлення права вимоги набуває чинності із моменту підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками.
У подальшому, 01червня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 р.(а.с.8), якою сторони погодили викласти п. 3.1. Договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 р. у наступній редакції: 3.1. Новий Кредитор зобов`язаний сплатити Первісному Кредитору вартість права вимоги в строк до 31 липня 2017 року, а Первісний Кредитор зобов`язаний прийняти грошову суму зазначену в п. 2.1. цього Договору.
Згідно п.4 Додаткової угоди, остання набуває чинності в момент її підписання та становить невід`ємну частину договору.
На виконання умов Договору, позивачем було отримано від відповідача грошові кошти: 22.12.2016 р.- 5000 доларів США, 19.05.2017 р.- 40 000 доларів США, 20.12.2018 р.- 3000 доларів США, що підтверджується копіями відповідних розписок (а.с.9-11). Оригінали розписок, як стверджував позивач, після отримання коштів передані відповідачу.
Як встановлено судом, у порушення умов укладеного сторонами Договору відступлення права вимоги, відповідачем у встановлений строк кошти у повному обсязі не було сплачено та не виконане грошове зобов`язання за Договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, визначено, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
Будь-яких заперечень щодо правильності розміру заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, чи підтверджують фактичне погашення цієї заборгованості, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України поширює свою діє на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, яка полягає у отримання компенсації від боржника.
При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Відповідна правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 16 січня 2019 року провадження № 14-446цс18.
Правильність розрахунку трьох процентів річних, зазначених у позовній заяві (а.с.4), судом перевірена.
При цьому, суд також враховує, що будь-яких заперечень щодо нарахованої позивачем суми трьох процентів річних, відповідачем надано не було.
Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У відповідності до п. п. 1-4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 4 ст. 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Крім того у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Натомість позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо завданої йому моральної шкоди.
Окремо, умовами укладеного сторонами Договору відступлення права вимоги від 28 травня 2015 року не було передбачено можливості та підстав відшкодування моральної шкоди у випадку неналежного виконання зобов`язань за вказаним договором.
Отже заявлена позивачем вимога щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.
За приписами статті 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 9605 грн.00 коп. ( а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,15,81,82,89,137,141,223,258,259,263-265,266,273,280-282 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Печерським РВ ГУ ДМС України в м.Києві 07.06.2013, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , постійне місце реєстрації : АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором відступлення права вимоги від 27 травня 2015 року, яка складається:
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Печерським РВ ГУ ДМС України в м.Києві 07.06.2013, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , постійне місце реєстрації : АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9605 гривень (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень).
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2020 року.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів