22-ц/804/3196/19
221/7466/19

Єдиний унікальний номер 221/7466/19
Номер провадження 22-ц/804/3196/19
Головуючий у 1-й інстанції Писанець Н.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року про відмову у видачі судового наказу у цивільній справі за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу за теплову енергію з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

01.10.2019 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (надалі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за теплову енергію зі ОСОБА_1 .

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року у задоволені вищевказаної заяви відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОКП «Донецьктеплокомуненерго», посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що за вказаними у заяві вимогами судовий наказ не може бути видано внаслідок відсутності між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг. Суд не звернув уваги, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було розроблено проект Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який запропоновано укласти з кожним споживачем. Публічну пропозицію про приєднання до вказаного договору було надруковано у газеті «Урядовий кур`єр» №42 за 03 березня 2017 рік. Та обставина, що між сторонами не укладено письмового договору про надання комунальних послуг не є підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки такі послуги фактично надавались і боржник своїми діями підтвердив прийняття пропозиції укласти договір шляхом періодичної їх оплати: 12.01.2017р, 13.03.2017р., 28.11.2017р., 27.12.2017р., 27.02.2018р., і т.д., що вбачається з виписки з особового рахунку №987).

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вище зазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а саме: до заяви не додано договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК України).

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема, п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать про те, що до заяви про видачу судового наказу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» додано лише бланк договору приєднання, який не підписаний сторонами та не заповнений взагалі. ( а.с14).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не звернув уваги, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було розроблено проект Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який запропоновано укласти з кожним споживачем, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Оскільки, в порушення ст. 163 ЦПК України, заявником не надано до суду договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі з боржником, який свідчив би про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, та що саме з нього підлягає стягненню заборгованість за спожиті комунальні послуги, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу.

ВСУ в узагальненні «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному проваджені» від 07 серпня 2016 року зазначив, що трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло -, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

В зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу, застосувавши п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на законі, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

У відповідності до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» - залишити без задоволення..

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

Є.Є. Мальцева