Провадження №2/712/353/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

з участю секретаря - Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний Ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2018 о 18 год. 01 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Пушкіна та бул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 211120 д.н.з. НОМЕР_1 (власником ТЗ є Державний ощадний банк) під керуванням ОСОБА_3 та легкового автомобіля NISSAN QASHQAIд.н.з. СА2973АІ під його керуванням. В результаті ДТП належний йому автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2018 винним в ДТП визнано ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ СВК «Країна» згідно полісу № АК/4324890. Вказав, що 01.03.2018 ним було письмово повідомлено ПрАТ «СК «Країна» та направлено заяву на виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експерта ОСОБА_4 розмір матеріального збитку складає 144132,43 грн. Страховою компанією було відшкодовано 90000 грн., тобто залишок страхового відшкодування складає 54132,43 грн., які просить стягнути з відповідача. Внаслідок ДТП була спричинена шкода його здоровю, а саме він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «ПЧМЛ» ЧМР, розмір витрачених коштів на лікування складає 1116,90 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Крім того, в результаті ДТП ним були понесені фізичні та душевні страждання, які він зазнав у звязку із ушкодженням здоровя, та пошкодженням автомобіля, а тому моральну шкоду оцінив у 20000,00 грн. Просив суд стягнути відповідача на його користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 54132,43 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 1800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 19.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.11.2018 представником відповідача скерований відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та недоведеністю, посилаючись на те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_3, ДТП сталася 0 18 год. 01 хв., однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 спричинив ДТП під час виконання трудових обовязків. Відповідно до Полісу обовязкового страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4324890 від 19.04.2017 відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки ВАЗ 211120 д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на суму 100000 грн. при франшизі нуль у ПАТ «СК «Країна». Позивач погодився на виплату страхового відшкодування страховою компанією суми відшкодування меншої ніж передбачено умовами договору. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, питання відшкодування шкоди за даним позовом виходить у протиріччя із ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування суми, що перевищує ліміт відшкодування. Крім того, АТ «Ощадбанк» не було повідомлено про проведення технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, чим порушено законне право на участь в експертному дослідженні і пересвідченні у реальності завданих збитків. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування, а тому дана вимога позивача є безпідставною. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивачем не зазначено, в чому полягає заподіяна йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Вказали, що позивачем не вірно визначено відповідача, оскільки філія не може виступати самостійною стороною у справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 у справі замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» на належного ПАТ «Державний Ощадний банк України», а також в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що окрім матеріальних збіткуів, пов'язаних з пошкодженням транкопртного засобу, він зазнав витрат внаслідок перебування на лікуванні, а також йому спричинена моральна шкода, оскільки після ДТП він певний час не міг працювати і втратив роботу. Крім того, на його утриманні троє неповнолітніх дітей і для відновлення звичного способу життя йому довелося докладати чималих додаткових зусиль, що також є елементом моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Суду пояснив, що ДТП сталося після закінчення робочого часу, а тому відповдіальність за наслідки цієї пригоди неможливо покласти на відповідача. Крім того, позивач отримав страхове відшкодування, з розм іром якого повністю погодився.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні ввжав, що позов підлягає до задоволення. Суду пояснив, що під час ДТП він перебував на роботі, виконував свої службові обов'язки у рухався до офісу банку. Він не використовував автомобіль у власних потребах, а виконував свої службові обов'язки.

Представник ПАТ «СК «Країна» в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, із заявами до сулу не звертався, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

16 січня 2018 року о 18 год. 00 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Пушкіна та бул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 211120 д.н.з. НОМЕР_1 (власником ТЗ є Державний ощадний банк) під керуванням ОСОБА_3 та легкового автомобіля NISSAN QASHQAIд.н.з. СА2973АІ під керуванням ОСОБА_1. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2018 справа № 712/785/18 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєному ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. З постанови вбачається, що ОСОБА_3 16.01.2018 о 18 год. 00 хв. керував автомобілем НОМЕР_2 (належність «Державний ощадний банк») в м. Черкаси по вул.. Пушкіна, при виїзді на нерегульоване перехрестя з бульваром Шевченка, не надав переваги у русі автомобілю НОМЕР_3, який рухався по головній дорозі, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 19.04.2017 між ПАТ СК «Країна» та відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4324890.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 13 від 25.01.2018 розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_1в результаті пошкодження в ДТП автомобіля НОМЕР_3 складає 242174,00 грн., ринкова вартість автомобіля після пошкоджень складає 98041,57 грн., тобто понесений матеріальний збиток складає 144132,43 грн.

02.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Країна» із заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування, відповідно до якої погодився з розміром страхового відшкодування в сумі 90000 грн., що є частиною матеріального збитку, визначеного висновком № 13 автотоварознавчого дослідження, складеного 25.01.2018 судовим експертом ОСОБА_4

Як зазначив у судовому засіданні позивач, страховою компанією здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 90000 грн.

Таким чином, різниця між нарахованою сумою страхової виплати та виплаченою складає 54132,43 грн. (144132,43 90000)

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 .

Страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу ( ст.32.7 Законі № 1961-IV).

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд виходить з того, що ОСОБА_3 в період трудових відносин з відповідачем керував на момент ДТП належним останньому автомобілем НОМЕР_2, тому саме ПАТ «Державний Ощадний банк України» є особою, відповідальною за завдану шкоду позивачу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В своїх запереченнях відповідач вважав необґрунтованим наданий позивачем ОСОБА_1 за результатами експертного автотоварознавчого дослідження висновок судового експерта ОСОБА_4 від 25.01.2018 № 13.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що розмір матеріальної шкоди позивача підтверджений Висновком № 13 за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 25.01.2018, який наданий у встановленому Законом № 1961-IV порядку та узгоджується зі ст.1192 ЦК України, в ході судового розгляду не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Отримання позивачем як потерпілим, страхового відшкодування за договором не припинило деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування в межах передбаченої полісом страхування цивільно-правової відповідальності 90000 грн. недостатньо для повного покриття шкоди, і тому особа, яка завдала шкоди (відповідач) залишається зобов'язаною. Право позивача на відшкодування шкоди у повному обсязі за рахунок відповідача є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого позивач не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Оскільки після звернення до страховика позивачем одержане страхове відшкодування 90000 грн., якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання відповідачем свого обов'язку згідно із ст. 1194 ЦК України (відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика).

Сума матеріальної шкоди позивача у розмірі, не покритому страховим відшкодуванням складає 144132,43 грн. - 90000 грн. = 54132,43 грн., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині відшкодування вказаної суми матеріальних збитків.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

В даному випадку позивачем заявлено не вимоги про відшкодування вартості пошкодженого майна, а відшкодування витрат на відновлювальний ремонт ушкодженої речі та втрату товарної вартості автомобіля. Тому на відповідача, як на заподіювача шкоди, згідно з ст.1166 ЦК покладений обовязок відшкодування шкоди у повному обсязі, що узгоджується з передбаченим п.4 ч.1 ст.4 ЦК способом захисту цивільного права - відновлення становища, яке існувало до порушення.

З огляду на викладене, позивач має право вимагати від винуватця ДТП відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням. До також ж висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року за результатом розгляду справи № 6-691 цс 15, від 31 травня 2017 року № 758/10356/14-ц.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з із знищенням чи пошкодження її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях внаслідок ушкодження належного йому на праві власності транспортного засобу та повязаних з цим нервових переживань, що істотно порушило нормальні життєві звязки, та спричинило душевні переживання з приводу втрати товарної вартості автомобіля, необхідності відновлення пошкодженого майна, неможливості повноцінно його використовувати в особистих цілях. Крім того, згідно виписного епікризу № 648, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «ПЧМЛ» ЧМР з 18.01.2018 по 27.01.2018 з діагнозом після травматичний торакалгічний больовий синдром (травма ДТП) при остеохондрозі, тому суд з урахуванням принципів справедливості та доцільності, з урахуванням часткового відшкодування завданих збитків страховою, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 8000 грн.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача підлягають 54132,43 + 8000 = 62132,43 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони пропорційно до задоволеної частини позовних вимог понесені судові витрати, до яких відповідно до ст.133 ЦПК України відносяться витрати по оплаті судового збору та залучення експертів, спеціалістів.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на оплату судового збору 1409,60 грн., а також оплати експертного дослідження 1800 грн., всього понесено судових витрат 1800 + +1409,60 = 3209,60 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування шкоди, нанесеної здоров'ю, в розмірі 1116,90 грн. до задоволвення не підлягають, оскільки вказані витрати відшкодуваються страховиком відповідно до ст. 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, згідно з вказаною законодавчою нормою у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

У ході розгляду справи суду не надано доказів того, що позивач скористався своїм правом на відшкдування зазначених вище витрат шляхом зверення до страховика та йому було відмовлено в їх відшкодуванні, що дає підстави для зверення з такою вимогою до відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний Ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 54132,43 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 1800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1409,60 грн., а всього: 65342,03 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складений 19.03.2019.

Головуючий І.О.Мельник