Справа № 369/9991/19
Провадження №2/369/3897/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

25.11.2019 року через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову по даній справі, згідно якої заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту все майно та рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_3 ; накласти арешт на будинок який належить на праві власності ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 та заборонити будь-кому вчиняти будь які дії щодо його відчуження

Заява обґрунтована тим, що за період з серпня 2019 року, відповідач активно займається продажем свого домоволодіння, яке постраждало внаслідок пожежі. Вказані обставини стали відомі позивачу, після того, як до неї неодноразово звертались люди, які цікавилась обставинами продажу прилеглого будинку з земельною ділянкою.

На початку вересня до позивачки звернувся безпосередньо сам відповідач з приводу погодження меж земельної ділянки. Останній пояснив, що він оформляє документи на землю і продає свою частину будинку.У разі продажу будинку існує ймовірність, що відповідач не зможе виконати рішення суду, якщо позовні вимоги буде задоволено, тому представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила задовольнити заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Таким чином, заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , підлягає задоволенню. Зазначений вид забезпечення є співмірним із позовними вимогами.

Щодо вимог заявника про накладення арешту на все майно та рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині, оскільки у порушення вимог ст. 151 ЦПК України заявником не зазначено відомості, потрібні для забезпечення позову (не конкретизовано майно, арешт на яке він просить накласти, не зазначено інформацію, необхідну для належної ідентифікації майна, без якої забезпечення позову є неможливим), до заяви про забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів про належність майна, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачу на час звернення з заявою до суду, не викладено обґрунтування необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як арешт майна.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що заява відповідає вимогам ст.ст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , до набрання рішенням законної сили.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.2001 року).

Інформація про боржника: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Дубас Т.В.