Справа № 158/2123/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/274/19 Категорія: 29 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Данилюк В.А., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за апеляційною скаргою позивача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенського районах Левчиком І.О. на виконання наказу № 185-ДК від 08 травня 2018 року Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, 16 травня 2018 року проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів щодо використання земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 0,0850 га, яка не надана у власність, користування (оренду) та розташована на території Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

Під час цієї перевірки встановлено самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки комунальної форми власності, яка згідно цільового призначення відноситься до земель житлової та громадської забудови, площею 0,0850 га, та розташована на території с. Борохів Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки.

Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог чинного законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенському районах Левчиком І.О. 16 травня 2018 року ОСОБА_2 внесено припис про негайне звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0850 га та приведення її в стан придатний до використання. Зобов'язано ОСОБА_2 повідомити про виконання вимог припису у строк не пізніше 16 червня 2018 року.

В подальшому ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

16 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог чинного законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенському районах Левчиком І.О. відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, визначена шкода, заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір якої становить 1465,45 грн.

Ураховуючи наведене, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області просило суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1465,45 грн шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 762 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2018 року у задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Волинській області просило скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовані тим, що висновки місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими, оскільки надані ним докази підтверджують ту обставину, що відповідачкою ОСОБА_2 було самовільно зайнято земельну ділянку комунальної форми власності, площею 0,0850 га, яка розташована на території с. Борохів Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, що призвело до завдання шкоди у розмірі 1465,45 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 вказувала, що висновки суду про відмову в задоволенні позову є правильними та узгоджуються з нормами матеріального права. Вказувала про належність їй на праві власності земельної ділянки площею 0,60 га, що стверджується державним актом на право власності на землю 19 вересня 1995 року, межі вищевказаної земельної ділянки погоджені із сусідами, а рішення про притягнення її до відповідальності було прийнято у її відсутності та без з'ясування обставин у справі. Просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач не надав доказів щодо отримання відповідачкою вищевказаних документів, як і не надав доказів того, що відповідачка здійснила самовільне захоплення земельної ділянки, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та узгоджуються з нормами матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 185-ДК/189/АП/09/01/-18 від 16 травня 2018 року та акту обстеження земельної ділянки №185-ДК/98/АО/10/01-18 від 16 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенського районах Левчиком І.О. 16 травня 2018 року проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів щодо використання земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 0,0850 га, яка не надана у власність, користування (оренду) та розташована на території Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Перевіркою встановлено самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки комунальної форми власності, яка згідно цільового призначення відноситься до земель житлової та громадської забудови, орієнтовною площею 0,0850 га, яка розташована на території с. Борохів Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки (а.с.9-12).

За результатами вказаної перевірки державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенського районах Левчиком І.О. складено протокол про адміністративне правопорушення № 185-ДК/0092/П/07/01-18 від 16 травня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0850 га на території с. Борохів Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою відсутні (а.с.13)

16 травня 2018 року ОСОБА_2 видано припис про усунення вищевказаних правопорушень в тридцятиденний термін (а.с.15).

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 185-ДК/0082/ПО/08/01-18 від 23 травня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 170 грн (а.с.16-17).

Згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року за № 963, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_2, яка становить 1465,45 грн (а.с.12).

Судом в якості свідків були допитані державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Ківерцівському, Маневицькому, Рожищенського районах Левчик І.О. та спеціаліст землевпорядник Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області Єфімчук А.В., які підтвердили самовільне зайняття відповідачкою земельної ділянки.

Судом також встановлено, що згідно довідки про склад сім'ї № 955 від 10 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1, проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.96).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до статей 152, 158 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом.

У відповідності до статті 211 ЗК України та статті 56 Закону України «Про охорону земель» громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Порядок обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963.

Однак як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин самовільного зайняття відповідачкою згаданої земельної ділянки, що виключає у розглядуваному випадку передбачені законом підстави для відшкодування нею завданою у зв'язку з цим шкоди.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачка відмовилась від пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення від 16 травня 2018 року, спростовується поясненнями самої відповідачки про те, що такий протокол складався за її відсутності та без з'ясування обставин щодо вчиненого правопорушення. На цю обставину вказує те, що у згаданому протоколі неправильно було зазначено дату народження і адресу проживання відповідачки.

Крім того, як вбачається з доданих ОСОБА_2 фотокопій згадана земельна ділянка не огороджена, як про це зазначено у акті обстеження земельної ділянки від 16 травня 2018 року та у постанові про накладення адміністративного стягнення від 23 травня 2018 року, що спростовує покликання позивача на самовільне зайняття відповідачкою цієї земельної ділянки. Позивачем не доведено тієї обставини, що вказана земельна ділянка використовувалась чи використовується відповідачкою, яка має вік 93 роки, для вирощування сільськогосподарських культур.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами і не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 20 березня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: