Справа № 361/6780/19
Провадження № 4-с/361/62/19
У Х В А Л А

25 листопада 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., з участю представника заявника ОСОБА_1 , представника стягувача Бабенко А ОСОБА_2 , приватного виконавця Корольова М.А., розглянувши в судовому засіданні в м. Броварах скаргу боржника ОСОБА_3 на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича у виконавчому провадженні №59235538, стягувач ПАТ Укргазбанк, - про визнання неправомірною постанови про опис та арешт майна боржника , скасування арешту нерухомого майна, про визнання неправомірною постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, зобов`язання приватного виконавця поновити порушені права,

встановив:

В скарзі, поданій в порядку ст.447 ЦПК України, заявник (боржник) просить суд визнати неправомірною постанову від 13.06.2019р. про опис та арешт майна боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем у виконавчому провадженні №59235538, зобов`язати приватного виконавця скасувати арешт нерухомого майна будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати неправомірною постанову від 04.07.2019р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем у виконавчому провадженні №59235538, зобов`язати приватного виконавця усунути порушення та поновити порушені права боржника.

Скарга за її змістом і за поясненнями представника боржника у судовому засіданні при розгляді скарги вмотивована тим, що постанова про накладення арешту і опису належного боржнику будинку суперечить закону, яким встановлено мораторій на звернення стягнення на житло, яке використовується як постійне місце проживання за умови, що у позичальника відсутнє інше житло, тому приватний виконавець не мав права накладати арештна таке житло, оскільки арештований і описаний у оскаржуваній постанові будинок є єдиним житлом боржника, Дана постанова на думку заявника неправомірна і тому, що виконавець не мав доступу до вказаного будинку, тому об`єктивно не міг його описати; вважає, що перш ніж описати і арештовувати будинок, виконавець був зобов`язаний встановити,чи не є це житло єдиним у боржника, і повинен був зібрати докази, що боржник не проживає у цьому приміщенні, зокрема, виконавцем не складено акт про непроживання, про відсутність речей у будинку. Дана постанова на думку заявника неправомірна, оскільки порушила права боржника на житло, гарантовані ст.47 Конституції України. Також заявник послався на відсутність рішення про звернення стягнення на таке майно. Виконавець має бути судом зобов`язаний скасувати арешт, оскільки він накладений за неправомірною постановою, яка підлягає скасуванню.

Щодо оскарження другої постанови, заявник послався на те, що виконавцем був порушений порядок винесення такої постанови, а саме: про постанову не був повідомлений боржник належним чином, хоча обов`язком виконавця є вручити постанову боржнику. Заявник вважає, що виконавець повинен був вжити всі передбачені способи вручення постанови боржнику, зокрема, зробити повідомлення в місцевих ЗМІ, особисто вручити, направити повідомлення на адресу цього будинку повторно. Вважає, що виконавець порушив принцип розумності строків виконання рішення суду, і при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки такі строки мають забезпечувати здійснення всіх прав боржника, виконавець не врахував, що оскаржувані дії вчинені виконавцем літом, коли боржник виїхала з міста до родичів на літо; також на думку заявника виконавець порушив принцип об`єктивності і прийняв сторону стягувача. Щодо призначення оцінювача майна, то виконавець на думку заявника не мав підстав для цього, оскільки оцінювач призначається, якщо сам виконавець не може оцінити майно; крім того, на думку заявника неправильно проведена оцінка майна, оскільки ні виконавець ні оцінювач не мали доступу всередину будинку і не могли об`єктивно його оцінити. Крім того, виконавець не виконав вимоги закону і не повідомив боржника про результати оцінки майна. Оскаржувана постанова про призначення оцінювача є неправомірною на думку заявника і тому, що винесена після неправомірної постанови про накладення арешту та опису майна. Заявник просить зобов`язати виконавця поновити порушені права боржника , а саме зняти арешт і відмінити оцінку майна. Порушення прав боржника на думку заявника полягає в тому, що у подальшому будинок відданий на реалізацію. Щодо строків подання скарги, заявник послалась на те, що обидві оскаржувані постави боржник знайшла під парканом будинку лише 12.09.2019р., тоді ж представник ознайомилась з виконавчим провадженням, до цього боржник і її представник не знали про наявність оскаржуваних постанов і про проведення арешту та опису майна. У якості доказів поважних причини пропущення строку представник зазначила те, що виконавець не довів іншого, що саме в цей день 12.09.2019р. боржник звернулась до представника за наданням правової допомоги, що договір з представником боржник підписала 10.09.2019р. для здійснення інших повноважень у інших справах, зокрема з приводу блокування пенсійної картки, але коли була заблокована пенсійна картка представнику не відомо.

Приватний виконавець скаргу не визнав, оскаржувані постанови вважає законними і такими, що не порушують законних інтересів та прав боржника. З приводу вчинення даних виконавчих дій і прийняття даних рішень (постанов, що оскаржуються), виконавець пояснив, що діяв у відповідності до вимог Закону «Про виконавче провадження» і виходячи з того, що судове рішення має бути виконаним обов`язково , враховував тривалі строки невиконання судового рішення боржником, враховував, що дане нерухоме майно було предметом іпотеки, тому сам відносно цього майна він в першу чергу вчинив всі виконавчі дії, направлені на звернення стягнення; про наявність іншого майна, на яке могло б бути звернуто стягнення - боржник заяв не подавав і таке майно не було виявлене; що була виявлена інша земельна ділянка, належна боржнику, але вона підпадає під мораторій продажу земель сільгосппризначення; крім того, боржник сама порушила вимоги закону про виконавче провадження та не подала декларації про майно та не повідомила про інше наявне у неї майно, на яке б могло бути звернуто стягнення. З приводу дотримання ним вимог закону виконавець пояснив, що починаючи з постанови про відкриття виконавчого провадження і про всі подальші виконавчі дії та копії всіх винесених ним постанов він відправляв боржнику рекомендованими листами за адресою, зазначеною у виконавчому листі ( АДРЕСА_2 ) і за адресою вказаного нерухомого майна ( АДРЕСА_1 ). В тому числі за обома адресами відправив вимогу про обов`язкову участь боржника у проведенні виконавчих дій, призначених на 13.06.2019р., постанову про опис і арешт майна від 13.06.2019, а також постанову про призначення оцінювача і про результати оцінки майна відправляв рекомендованими листами за вказаною адресою. Реєстр поштових відправлень дані обставини підтверджує, але всі конверти повертались без вручення адресату за закінченням терміну зберігання на потовому відділенні. Так дії згідно ст.28 закону про виконавче провадження вважається повідомленням боржника належним чином. послався на те, що причиною неотримання боржником всіх рекомендованих листів, йому відправлених, було недотримання самим боржником своїх обов`язків і прав, зокрема, ст. 14 закону, згідно якого саме боржник зобов`язаний невідкладно письмово повідомити виконавця про всі обставини і зокрема про зміну місця проживання, перебування, місцезнаходження, реєстрації. Також виконавець заначив, що твердження боржника про те, що про дані постанови вона дізналась лише 12.09.2019р. і що до цього не знала про відкрите відносно неї виконавче провадження, - вважає неправдивими, оскільки крім даних постанов, виконавець 29.05.2019р. направив до 25 банків постанову про арешт коштів боржника, в тому числі є відповідь Ощадбанку від 1.07.2019р. про накладення арешту на три рахунки боржника, в тому числі, на рахунок, на який зараховувались пенсійні виплати боржнику, тому, оскільки банк безсумнівно повідомляє клієнта про накладення арешту на рахунок, то боржник вже з 1 липня 2019 року знала і про наявність виконавчого провадження і про наявність постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника. Крім того, виконавець направив 4.07.2019р. до ПФУ постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, відповідь з ПФУ надійшла 13.08.2019р., і оскільки ПФУ обов`язково повідомляє свого клієнта про утримання 20% з пенсії, і таке сталось до 13.08.2019р., то боржник однозначно про такі дії виконавця і про відкрите виконавче провадження знала на вказану дату. Виконавець вважає, що боржник просто свідомо ігнорувала всі повідомлення виконавця. Також виконавець спростував доводи заявника про те, що оскаржувані постанови вона знайшла під парканом у вересні 2019року. З цього приводу виконавець послався на те, що ті екземпляри постанов, які він відправляв боржнику, повернулись йому неврученими адресату і об`єктивно не могли опинитись під парканом, оскільки знаходяться в конвертах тих рекомендованих відправлень, які повернулись виконавцю не врученими і знаходять у матеріалах виконавчого провадження. Щодо правомірності постанов, виконавець послався на те, що про проведення виконавчої дії він завчасно направив боржнику повідомлення за двома відомими адресами, крім того, перед виїздом за адресою будинку він перевірив належність майна боржнику, зробив відповідні запити, додатково запит в ДЗК і переконався у тому, що будинок і земельна ділянка належить боржнику. 13.06.2019 він разом зі стягувачем і оцінювачем прибули за адресою, боржник або її представник були відсутні, але двері у будинок були відкриті, будинок перебував у стані сараю без будь-яких ознак того, що в ньому хтось проживає і у абсолютно нежилому стані, інші окремі споруди також всі були відчинені. Він брав з собою оцінювача, якого пізніше своєю постановою залучив до проведення оцінки; зробив це за власною ініціативою, виходячи з того, щоб оцінювач мав реальну можливість оглянути майно, оскільки як показує практика, у подальшому боржник не надає доступу оцінювачу до майна і як правило виникають проблеми з наданням оцінювачу доступу до майна, натомість виконавець є процесуальною посадовою особою, яка має право доступу і такий доступ був забезпечений. Також при описі і арешті були запрошені і були присутні двоє понятих, взятих з вулиці. І він і оцінювач оглядали майно і в тому числі заходили в середину, робили фото фіксацію, все детально було описано в постанові про опис та арешт майна. Вказану постанову, повернувшись на робоче місце, виконавець затвердив і після того відправив боржнику, одночасно постанова була внесена до АСВП. На місці опису він не залишав екземпляр постанови, тому вона не могла бути знайдена під парканом. Не згоден з тим, що оскаржуваними постановами порушені права боржника, оскільки постанова про арешт і опис майна була винесена для забезпечення реального виконання судового рішення і для фіксації майна і його стану, і вказаною постановою ніяким чином не могли бути порушені права боржника, тим більше його житлові права. всі підстави для винесення даної постанови і для опису майна були: було відкрито виконавче провадження, була заява стягувача, не було виявлено іншого майна, тому накласти арешт і описати майно боржника було його обов`язком, а у інакшому б випадку він би допустив протиправну бездіяльність. Вважає, що у даному випадку відсутні законні підстави для скасування арешту, тому на нього не може бути покладений такий обов`язок. До даного часу виконавче провадження не закрите, коштів від продажу описаного майна не вистачило для погашення всього боргу, продовжуються стягнення з пенсії боржника. Щодо постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності , то виконавець зазначив, що виніс її на робочому місці після винесення постанови про арешт і опис майна, ця постанова є обов`язковою за процедурою звернення стягнення на майно (нерухоме майно) боржника, в якій виконавець обов`язково залучає суб`єкта оціночної діяльності. Після вказаної постанови виконавець уклав з оцінювачем договір, і після того оцінювач проводив оцінку і є відповідальним за достовірність висновку, а боржник, у разі незгоди з такою оцінкою мав право протягом 10 днів звернутись до суду за скасуванням висновку про оцінку, але це не є підставою для скасування оцінки виконавцем чи судом у межах розгляду даної скарги, оскільки не стосується дій виконавця. Вважає, що він дотримався встановленої законом процедури, постанову направив боржнику рекомендованим листом, який так само повернувся за закінченням терміну зберігання. Послався на те, що законом не передбачено особисто вручати постанови боржнику, не передбачено повторно відправляти копії постанов. Вважає, що він як виконавець забезпечив всі заходи щоб не порушити права боржника. На підтвердження законності і правомірності своїх дій та рішень приватний виконавець надав суду копію виконавчого провадження.

Представник стягувача скаргу не визнав, підтримав всі доводи виконавця. Зокрема, оскаржувані постанови вважає законними і правомірними, вважає, що даними постановами не порушено права боржника, тим більше житлові права, оскільки боржник не проживає у вказаному будинку і не зареєстрований, крім того, дані постанови не обмежували житлових прав; у даному випадку мораторій, про який зазначає заявник, не порушений оскільки він не стосується процедури опису і арешту майна та його оцінки. Просив врахувати, що рішення суду боржником не виконується на протязі більше 8 років. Щодо зобов`язання усунути порушення, скасувати арешт і скасувати оцінку майна, то такі вимоги вважає безпідставними, оскільки такі дії не відповідатимуть ви магм закону про виконавче провадження, крім того оскільки відсутні порушення прав боржника, то відсутні і підстави для їх поновлення. Крім того стягувач просив залишити скаргу без розгляду як таку, що подану з пропуском строку її подання , без поважних причин; підтримав всі доводи виконавця з того приводу, вважає, що неправдою є те, що оскаржувані постанови були боржником знайдені під парканом 12.09.2019р., оскільки такого взагалі не могло бути, крім того всі інші вказані виконавцем дії і обставини вказують на те, що боржник про дані постанови знала раніше і строк оскарження пропустила. Крім того просив врахувати, що на даний час вже відбулись торги і майно реалізовано та має іншого власника.

Скарга подана в порядку ст.447 ЦПК України і розглядається за правилами ст.450 ЦПК.

Щодо дотримання строку подання скарги заявником:

Згідно ст.449 ЦПК скаргу може бути подано до суду а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскільки приватним виконавцем не надано суду письмового доказу на кшталт розписки боржника про отримання боржником копій оскаржуваних постанов, або про те, що боржник чи його представник раніше ніж 12.09.2019р. дізнались про наявність вказаних постанов та про їх зміст, а заявник стверджує про неотримання ним копій - і дана обставина фактично підтверджена самим фактом повернення рекомендованих відправлень виконавцю без вручення адресату, - то для цілей вирішення питання щодо дотримання строку оскарження (для визначення дати, з якої розпочав перебіг строк оскарження за приписами ст.449ЦПК) суд виходить з того, що якщо не встановлено інше, і якщо доводи заявника не спростовані, то відсутні однозначні і безсумнівні підстави для залишення скарги без розгляду з причини пропуску встановленого статтею 449 ЦПК строку подання скарги.

При таких обставинах суд вважає доцільним скаргу розглянути по суті.

Згідно із ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги з пояснень та доводів учасників справи та з досліджених доказів суд встановив такі обставини:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2010р. задоволено позов ТОВ «Укргазбанк», стягнуто на його користь з ОСОБА_4 (позичальника) і ОСОБА_3 (поручителя) солідарно заборгованість за кредитним договором від 6.06.2006р. зі змінами від 20.06.2008р. - 95705,20 доларів США (еквівалент 761813,40грн., пеню 40876грн., судові витрати. , стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача штраф 21053грн. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.05.2011р. рішення залишено без змін, набрало законної сили.

За змістом рішення є укладений між банком, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договір поруки зі змінами і доповненнями від 20.06.2008р..

Крім того є договір іпотеки, укладений 6.10.2006р. між ВАТ «АБ Укргазбанк» і ОСОБА_3 , предмет іпотеки будинок у АДРЕСА_3 і земельна ділянка за тою ж адресою з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку і споруд. Даною іпотекою забезпечено виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 , за договором кредиту від 6.10.2006р.

За заявою стягувача ПАТ АБ Укргазбанк і на підставі виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом за рішенням від 22.12.2010р., що набрало законної сили 16.052011р.. приватний виконавець Корольов М.А. 29.05.2019р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження , боржник ОСОБА_3 стягувач ПАТ АБ Укргазбанк, сума стягнення 95705,20 доларів США (еквівалент 761813,40грн., 40876грн., судові витрати, штраф 21053грн.

В даній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№59235538 боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї неправдивих відомостей, стягнуто основну винагороду приватного виконавця, копію постанови направлено боржнику. В постанові роз`яснено право боржника на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в АСВП, роз`яснено право і порядок оскарження постанови.

Копію постанови про відкриття ВП 29.05.2019р. направлено боржнику., що підтверджено доданим реєстром відправлень, за адресою АДРЕСА_4 .

Рекомендовані листи з обох адрес повернулись виконавцю не врученими адресату, з відміткою про причину повернення з першої адреси: за закінченням терміну зберігання, з другої: інші причини, вибула.

Приватним виконавцем 29.05.2019р. зроблено запити ЦМУ ДМС , до ДПС (прикордонної служби) інші установи по збиранню інформації щодо боржника та належного боржнику майна.

З відомостей з ДРРПНМ виявлено, що зареєстровано право власності ОСОБА_3 на майно: земельна ділянка і будинок в АДРЕСА_3 .

Даний будинок належить боржнику на праві власності на підстав договору дарування від 25.06.2003р., будинок жила площа 36,3кв.м, дарувальником будинок був прийнятий у спадщину.

Листом на запит виконавця з ДЗГ підтверджено право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

Постановою про арешт майна боржника від 29.05.2019р. приватного виконавця Корольова накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 , - будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_3 .

Листом від 29.05.2019р. копія постанови відправлена для відома боржнику за адресою АДРЕСА_3 .

З відомостей з ДРРПНМ накладено арешт на майно боржника, підстава: постанова про арешт майна боржника від 29.05.2019р., обтяжував приватний виконавець Корольов.

Згідно відповідей на запити виконавця - іншого майна на праві власності боржника не виявлено, зокрема транспортних засобів, грошових коштів, а також інших об`єктів нерухомого майна, на яке могло б бути звернуто стягнення і якого б було достатньо для виконання рішення суду. Виявлено земельну ділянку сільгосппризначення, яка набута боржником у власність. Постановою від 15.08.2019р. проведено опис і арешт вказаної земельної ділянки. (як пояснив приватний виконавець Корольов, на вказану земельну ділянку не може бути звернуто стягнення у зв`язку з мораторієм відчуження земельних ділянок такого призначення).

Постановою про арешт коштів боржника від 29.05.2019р. приватного виконавця Корольова накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_5 , що знаходяться на рахунках відкритих і тих, що будуть відкриті.

Листом від 29.05.2019р. копія постанови відправлена для відома боржнику за адресою м. Київ. АДРЕСА_1 . і до банківських установ на виконання.

Згідно відповіді Ощадбанку від 1.07.2019р. на виконання постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника - банком накладено арешт на кошти боржника на рахунку, залишок коштів 802,53грн.. 2,03грн.

13.06.2019р. приватним виконавцем Корольовим М.А. складено Постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 : земельної ділянки і житлового будинку по АДРЕСА_3 , постанова містить опис арештованого майна, в постанові зазначено, що відповідальним зберігачем майна призначена ОСОБА_6 , яка підписала дану постанову, постанову складено і опис майна вчинено виконавцем ОСОБА_7 у присутності представника стягувача Голубєвої, боржник відсутній , присутніми були: двоє понятих, дані про яких і їх підписи містяться в поставної про опис майна. при складенні постанови і при проведенні опису майна був присутній суб`єкт оціночної діяльності експерт Дужинський(?), який також підписав постанову. Копію постанови рекомендованим листом від 13.06.2019р. направлено боржнику на адресу АДРЕСА_3 .

Постановою від 4.07.2019р. приватного виконавця Корольова звернуто стягнення на доходи боржника - на пенсійні виплати, з відрахуванням по 20%, копія постанови для виконання направлена до ПФУ.

Згідно відповіді ПФУ від 23.07.2019р. постанову прийнято на викоання. З пенсії боржника здійснюються утримання в межах 20% розміру пенсії. Ощадбанку від 1.07.2019р. на виконання постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника - банком накладено арешт на кошти боржника на рахунку, залишок коштів 802,53грн.. 2,03грн.

04.07.2019р. приватним виконавцем Корольовим М.А. складено Постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Експертна служба України».

Копію постанови 4.07.2019р. направлено боржнику., що підтверджено доданим реєстром відправлень, за адресою АДРЕСА_3 .

Рекомендований лист повернувся виконавцю не врученим адресату, з відміткою про причину повернення : за закінченням терміну зберігання.

8.07.2019р. приватним виконавцем Корольовим укладено договір з ТОВ «Експертна служба України» на проведення оцінки арештованого майна (будинку і земельної ділянки).

Даним суб`єктом надано висновок про оцінку майна станом на 31.07.2019р.

19.08.2019р. боржнику на адресу АДРЕСА_5 . Київ АДРЕСА_6 вул АДРЕСА_1 відправлено повідомлення про результати оцінки будинку і земельної ділянки. Рекомендований лист повернувся за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні.

21.08.2019р. виконавцем подано заявку до ДП «Сетам» про реалізацію арештованого майна.

Листом від 29.08.2019р. ТП «Сетам» повідомило приватного виконавця Корольова М.А. про призначення електронних торгів майна (будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) на 23.09.2019р.

Згідно повідомлення ДП «Сетам» від 24.09.2019р. і протоколу торгів від 23.09.2019р. - торги 23.09.2019р. не відбулись.

За даними паспорту (копія надана заявником) зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , з 1991р.

Згідно відповіді на запит виконавця з ЦМУ ДМС відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 на дату відповіді 21.06.2019р.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 8.062015р. ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_2 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 5.10.2016р. за позовом ОСОБА_8 ОСОБА_3 виселено з будинку АДРЕСА_2 . Рішення набрало законної сили 22.12.2016р.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначає, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: зокрема, п.7: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 Закону).

Частинами 1-3 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадженняя копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання, перебування або знаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 36 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

В межах даної скарги предметом аналізу і дослідження є дві постанови привитого виконавця Корольова: Постанова про опис і арешт майна (будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_3 ) від 13.06.2019р. і Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 4.07.2019р.

Оскільки всі інші наявні у виконавчому провадженні постанови і всі інші дії приватного виконавця заявником (який є боржником у даному виконавчому провадженні) не оскаржуються, тому за принципом презумпції правомірності дій та рішень вони вважаються законними і правомірними, вчиненими обґрунтовано, з дотриманням процедури, в межах повноважень.

Проаналізувавши вчинені виконавцем дії у даному ВП, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, доцільність і необхідність. При цьому суд виходить з тривалості невиконання судового рішення, з суми, яка підлягає стягненню з боржника за судовим рішенням, на виконання якого відкрито ВП.

Суд враховує, що виконавцем за вжитими ним заходами не виявлено іншого майна чи грошових коштів, на яке могло б бути накладено арешт і яке б могло бути описане для подальшого звернення стягнення на таке майно. Боржник не заперечує, що в неї нема іншого майна, тим більше достатнього для виконання судового рішення, в тому числі такого майна, на яке б могло бути звернуте стягнення замість вказаного. Боржник не подала приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, а також не надала інших доказів наявності в неї майна, відмінного від описаного та арештованого в ході примусового виконання рішення суду. Боржник не подавала заяву про заміну арештованого майна на інше, наявне у неї чи у третіх осіб , але належне боржнику, і не подавала відомостей про наявність достатніх грошових коштів.

Такі дії виконавця були спрямовані на те, щоб у максимально коротші строки вжити заходи щодо виявлення майна боржника і забезпечення фіксації належності майна боржнику і стану майна для того, щоб забезпечити можливість виконання судового рішення, в тому числі і у спосіб звернення стягнення на майно боржника. При цьому очевидним для виконавця було те, що боржник добровільно рішення не виконав, і у виконавця були всі обгрунтовані підстави вважати, що боржник і надалі ухилятиметься від виконання судового рішення. Тому дії виконавця, направлені на арешт і опис виявленого майна були виправданими і законними, своєчасними і такими, що повністю відповідали меті виконавчого провадження. Накласти і описати виявлене майно боржника у даному випадку було не лише правом приватного виконавця, але і його службовим обов`язком, і у разі невиконання такого обов`язку та невчинення вказаних виконавчих дій це б розглядалось як протиправна бездіяльність.

Суд виходить з того, що боржник знав і не міг не знати про наявність невиконаного ним судового рішення та про наявність виконавчого провадження. Це є очевидним, оскільки рішення було предметом перегляду в апеляційній інстанції, до того ж сам боржник даного факту не заперечує. Враховуючи строки невиконання судового рішення, враховуючи не оскарження боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та дій виконавця, пов`язаних з цим, суд робить висновок про те, що боржник був обізнаний з наявністю відкритого щодо нього виконавчого провадження.

Обов`язком боржника є надати декларацію про майно і доходи- чого боржник не зробив.

Обов`язком боржника також є повідомляти про зміну місця проживання, місця реєстрації.

Оскільки боржник не повідомив про зміну його адреси, то відправлення копій постанов та інших документів за вказаною у виконавчому листі адресою та/або іншою відомою адресою боржника, в тому числі за місцем знаходження його нерухомого майна, - вважаються такими, що відповідають вимогам закону про виконавче провадження щодо повідомлення боржника. При цьому суд також враховує, що у судовому засіданні на запитання головуючого щодо адреси проживання боржника станом на час вчинення виконавцем оскаржуваних дій і станом на теперішній час, - представник заявника відмовився відповідати, а на запитання щодо адреси для листування з заявником- представник вказав адресу АДРЕСА_3 . Саме на вказану адресу виконавцем і були відправлені копії оскаржуваних постанов, а також постанова про відкриття виконавчого провадження, а також за даною адресою виконавець повідомляв боржника про заплановані на 13.06.2019р. виконавчі дії, пов`язані з описом майна, вимоги про забезпечення прав боржника виконавцем не порушені. Крім того, встановлено, що виконавець направляв кореспонденцію боржнику також і за іншою адресою: АДРЕСА_2 , яка є останньою відомою адресою проживання боржника. Таким чином, боржник був повідомлений відповідно до ст. 28 ЗУ Про виконавче провадження, належним чином, а тому виконавець мав всі законні підстави здійснювати заходи примусового виконання рішення 13.06.2019р. описувати майно у відсутність боржника.

Представник заявника посилається на те, що виконавець мав би вчинити і інші можливі дії по належному повідомленню боржника, наприклад, особисто вручити боржнику чи повторно відправити рекомендовані листи, чи у інший спосіб зв`язатись з боржником. Разом з тим, до вчинення таких дій закон виконавця не зобов`язує, і виконавцем використані передбачені законом способи повідомлення боржника, які є достатніми. До того ж такі посилання представника є нелогічними, оскільки сам же представник не називає ніяких інших засобів зв`язку з боржником, і сам боржник не виконав покладені на нього обов`язки повідомляти виконавця про зміну адреси і місця знаходження.

Щодо проведення виконавчої дії (опису і арешту майна 13.06.2019р.), то такі дії виконавцем вчинені і постанова складена у відповідності до процедури, встановленої законом про виконавче провадження; боржник і стягувач були повідомлені у належний спосіб; дана виконавча дія була необхідною і виправданою; при проведенні даної виконавчої дії крім виконавця і стягувача були присутні інші сторонні особи - двоє понятих, що є стороннім контролем та гарантією об`єктивності і неупередженості при проведенні виконавчої дії, і цим забезпечено права відсутнього боржника.

Оскаржувану постанову складено з дотриманням усіх вимог до такого документу: щодо письмового оформлення, наявності в ньому всіх необхідних реквізитів, змісту документу, в якому зафіксовано проведені дії, і зокрема описано арештоване майно; документ підписаний усіма присутніми особами.

Посилання представника заявника на те, що боржник не могла бути присутньою, бо на літо виїжджала з міста до родичів, не приймаються судом до уваги, оскільки по-перше боржник не повідомив виконавця про зміну адреси свого знаходження, і по-друге, боржник не повідомив виконавця про неможливість бути присутнім з поважних причин (якщо такі дійсно були). Посилання на те, що дані дії проведені влітку і виконавець мав би зачекати осені, також не заслуговують на увагу, оскільки закон не передбачає сезонних обмежень для проведення виконавчих дій, і більш того, необгрунтоване відкладення опису майна на значний час навпаки було б протиправною дією виконавця.

Посилання на те, що опис і арешт майна проведені у короткі строки після відкриття виконавчого провадження, тому є упереджені, також судом не беруться до уваги, враховуючи встановлені законом строки виконавчого провадження, враховуючи тривалість невиконання судового рішення і враховуючи, що вчинення таких виконавчих дій, які направлені на виявлення і фіксацію майна боржника за їх змістом і метою - мають бути виконані у коротші строки.

Посилання боржника, що виконавець спершу мав би пересвідчитись, чи не є даний будинок житлом боржника, - не є таким, що заслуговує на увагу, оскільки для складення опису і арешту майна дана обставина значення не має. більш того, не було виявлено факт проживання боржника у будинку і даної обставини боржник суду не довів.

Заявник посилається на те, що постанова про арешт і опис майна незаконна, оскільки в дійсності виконавець не мав доступу до середини будинку і споруд, тому не мав можливості їх оглянути і описати детально. Дане твердження не є підставою для визнання постанови незаконною чи для визнання відомостей, викладених у ній, недостовірними. Сам факт ненадання боржником доступу до середини будівель не є підставою, що унеможливлює скласти опис майна, до того ж, даним майном є земельна ділянка, і як пояснив виконавець, всі присутні мали реальну можливість зайти на ділянку, її оглянути, і більш того, мали доступ у середину будинку і інших будівель, враховуючи їх стан (фактично нежилий, без будь-яких ознак того, що в будинку проживають люди, занедбаний, за словами виконавця - у стані сараю).

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, обставини, при яких вчинено дану виконавчу дію, і проаналізувавши всі доводи заявника суд не вбачає підстав для визнання оскаржуваної постанови про накладення арешту і опису майна від 13.06.2019р. неправомірною, незаконною, і не вбачає підстав для її скасування.

Крім того, суд вважає, що даною постановою у будь-якому разі не порушені права боржника, в тому числі житлові права, оскільки, дана постанова направлена на виконання судового рішення, і дійсними та законними інтересами боржника є виконання судового рішення, тому вказана дія вчинена в законних інтересах боржника, і крім того, боржник не доказав, що дійсно проживав у вказаному будинку і що вказаний будинок був її житлом; виявлений виконавцем стан будинку вказує на протилежне; більш того сам заявник не заперечує того, що станом на період, що відноситься до вказаної дати - боржник у будинку не проживала. До того ж даною постановою не обмежувалось право проживання у будинку.

Щодо постанови про залучення суб`єкта оціночної діяльності, суд робить такі висновки:

За змістом ст. 57 Закону України Про виконавче провадження визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

За встановленим Законом про виконавче провадження порядком звернення стягнення на майно боржника, спочатку мають бути вжиті всі заходи по виявленню майна боржника і його фіксації; і на цій стадії всі дії виконавця виправдані і законні; на другій стадії має бути визначена вартість виявленого майна боржника.

З аналізу даних норм закону та встановлених обставин суд робить висновок, що винесення оскаржуваної постанови повністю відповідає процедурі примусового виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника. Наявність в законі припису щодо можливості встановлення оцінки сторонами і про призначення кваліфікованої оцінки спеціалістом лише у разі недосягнення сторонами виконавчого провадження згоди, - у даному випадку не порушено, з огляду на те, що боржник не виявляв ніякої ініціативи щодо визначення вартості арештованого майна з стягувачем, поведінка боржника вказувала на протилежне, і виконавець мав всі підстави обгрунтовано вважати, що такої домовленості між сторонами виконавчого провадження нема і бути на тій стадії не може. Суд погоджується з твердженням виконавця у тому, що для визначення вартості (оцінки) нерухомого майна є не лише доцільним і обґрунтованим, а і є обов`язковим. Тобто залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості арештованого майна відповідає вимогам закону і меті виконавчого провадження, в тому числі повністю відповідає інтересам боржника.

Дотримання прав боржника в процесі виконання судового рішення забезпечується саме дотриманням процедури звернення стягнення на майно, яка передбачає належну і кваліфіковану оцінку майна боржника перед зверненням на нього стягнення. Ніяких дій, які б порушили права боржника, чи дій, які б вийшли за межі повноважень виконавця, виконавець винесенням даної постанови не здійснив. Боржник не довів наявності підстав для відводу саме визначеному виконавцем суб`єкту. Суд не встановив порушень в діях виконавця при винесенні даної оскаржуваної постанови, і тому відсутні підстави для визнання оскаржуваної постанови неправомірною чи незаконною та для її скасування.

Заявник як на підставу для визнання вказаної постанови неправомірною, послався на те, що постанова не була у належний спосіб вручена боржнику, і що у подальшому оцінка майна була проведена невірно. Дані доводи заявника суд до уваги не бере, оскільки сам факт вручення чи невручення постанови не може бути підставою для визнання її незаконною, а може стосуватись виключно питань дотримання чи пропуску строку оскарження постанови. Вказані дії виконавця у скарзі окремо не оскаржуються. До того ж як наведено вище за наслідками дослідження конкретних обставин вказані вимоги закону виконавцем дотримані, і оскаржувана постанова направлена боржнику своєчасно за належною адресою.

Заявник посилається на те, що внаслідок даної постанови проведено неправильну оцінку майна і майно піддане реалізації, чим порушені права боржника. З таким твердженням суд не погоджується, виходячи з того, що по-перше, боржник не оскаржив оцінку майна, не довів її недостовірність, і дана оцінка (звіт) за принципом презумпції правомірності вважається правильною; по-друге, безпосередньо оскаржуваною постановою права боржника не порушені, а інших дій та актів боржник не оспорив.

Таким чином, суд не вбачає неправомірності та невідповідності вимогам закону в діях приватного виконавця Корольова та в прийнятих ним рішеннях (оскаржуваних постановах) і не вбачає підстав для визнання оскаржуваних постанов неправомірними та для їх скасування. Виходячи з принципу поваги до судового рішення, і принципу невідворотності та обов`язковості виконання судового рішення, а також враховуючи, що стадія примусового виконання судового рішення направлена перш за все на реалізацію ефективного захисту порушеного права позивача (стягувача), - то оскаржувані постанови і відповідні їм дії приватного виконавця Корольова були виправданими, законними і правомірними.

Оскільки в межах даної скарги не встановлено порушення прав заявника (боржника), які б підлягали поновленню, то суд також не вбачає і підстав для покладення на приватного виконавця обов`язків по усуненню порушень і поновленню порушених прав боржника, про що зазначено у прохальній частині скарги, і не вбачає підстав для скасування арешту майна боржника і для скасування оцінки цього майна, про що просить заявник у скарзі.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів і аргументів, проаналізувавши у сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив таких порушень прав і законних інтересів боржника у виконавчому провадженні, які б підлягали захисту у спосіб задоволення скарги та які б вимагали необхідності скасування прийнятих виконавцем постанов, оскаржуваних заявником.

Керуючись ст.ст. 447,450, 451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича у виконавчому провадженні №59235538, стягувач ПАТ Укргазбанк, - про визнання неправомірною постанови від 13.06.2019р. про опис та арешт майна боржника, про зобов`язання приватного виконавця скасувати арешт нерухомого майна будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання неправомірною постанови від 04.07.2019р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності, про зобов`язання приватного виконавця усунути порушення та поновити порушені права відмовити.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення. У разі, якщо ухвалу не вручено в день її складення заявник має право на поновлення строку оскарження, якщо подасть апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повна ухвала складена 29.11.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова