ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1889/18Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/331/19 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 307020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

секретар - Сович Н.А.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Сідорова В.М., ОСОБА_3 та її представника адвоката Сампари Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2018 року про затвердження мирової угоди, постановлену суддею Коротичем І.А. у цивільній справі №601/1889/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належала її матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2018 року у даній справі затверджено мирову угоду, умовами якої визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно - 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. До укладення мирової угоди позивачем ОСОБА_3 сплачено відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості їхніх часток у правах на спадкове майно. Провадження у справі закрито.

Затверджуючи мирову угоду у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що остання не суперечить закону, вчинена в інтересах обох сторін і виконання умов мирової угоди не порушує права та інтереси інших осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, оскільки на момент смерті ОСОБА_7 не була власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Зазначене майно у 2014 році було придбане ОСОБА_1 з прилюдних торгів арештованого майна. Право власності оформлене у встановленому законом порядку та відповідні відомості 30.04.2014 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, оскаржуваною ухвалою порушуються її права як власника квартири квартири АДРЕСА_1.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що умовами мирової угоди права ОСОБА_1 не порушено, 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 належала матері позивачки - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2012 року.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сідорова В.М., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення ОСОБА_3 та її представника - адвоката Сампари Н.М., які проти задоволення апеляційної скарги заперечили та пояснили, що їм нічого не було відомо про арешт спірного майна та прилюдні торги, результати яких вони на даний час оскаржують, подаючи позов про визнання права власності на спадкове майно вважали, що з 2012 року і до моменту смерті ОСОБА_7 була власником 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, зокрема, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_3 обґрунтовувала його тим, що після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В., зареєстрованого в реєстрі за №644 у спадковій справі №31/2010. За життя ОСОБА_7 заповіту не складала, а тому спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_3 як дочка спадкодавця та відповідачі по справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як батьки померлої.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не перевірив, чи входила 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7

У матеріалах справи відсутній витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на день відкриття спадщини.

Разом з тим, із доданих до апеляційної скарги ОСОБА_1 документів вбачається, що належна ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2012 року 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, у 2013 році була арештована відділом ДВС Кременецького районного управління юстиції, в подальшому продана з прилюдних торгів та придбана ОСОБА_1

Так, згідно Свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна від 30 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №589, ОСОБА_1 належить право власності на майно, що складається з 1/4 частки двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що раніше належало ОСОБА_7 на підставі на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В., зареєстрованого в реєстрі за №644 у спадковій справі №31/2010.

Відомості про право власності ОСОБА_1 на спірне майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг №21145254 від 30.04.2014 року.

Отже, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 не була власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Однак, суд першої інстанції при затвердженні мирової угоди дані обставини не перевірив та не пересвідчився, чи не порушуються за таких обставин права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки умови затвердженої судом мирової угоди суперечать закону, порушують права особи, яка не була залучена до участі у справі - ОСОБА_1, а тому відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2018 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.

Головуюча

Судді