ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/13423/18

Провадження № 22-ц/818/2176/19

29 травня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Харківська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Харківської міськи ради

Відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 21 січня 2019 року у складі судді Єрмак Н.В. по справі № 638/13423/18 за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Харківська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі п Харківської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 з 27 грудня 2012 року та ОСОБА_3 з 26 грудня 2012 року по теперішній час використовують земельну ділянку площею 0,0755 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1».

ОСОБА_1 із заявою про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 не звертався. Договори оренди вказаної земельної ділянки між Харківською міською радою та ОСОБА_1 не укладались, орендна плата не сплачується.

Враховуючи, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках належить на праві власності двом особам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів за орендну плату за землю проведено виходячи пропорційно від загальної площі 0,0755 га, а саме: 0,039334 га.

За період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року бюджет міста Харкова недоотримав 199406,28 грн. орендної плати за землю, яку міг би отримати у разі укладення з відповідачем договору оренди.

Просить стягнути на користь держави в особі Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 199406,28 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Представлені позивачем розрахунки та акт обстеження від 05 січня 2017 року, визначення меж та площі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не можуть бути належними та допустимим доказами, оскільки є орієнтовними. Позовні вимоги значно перевищують строк позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості зроблений з 01 серпня 2015 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 21 січня 2019 року позов Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в загальному розмірі 199406 грн. 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області судовий збір в розмірі 2991 грн. 10 коп.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 договір оренди землі з Харківською міською радою укладено не було, він користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому кошти в розмірі орендної плати в сумі 199406,28 грн. підлягають стягненню з відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає щодо відсутності технічної документації, відповідно до якої можливо встановити дійсну площу землі, яка знаходиться під будівлею. Доказів, що доля його площі складає саме 0.039334 га позивачем не надано.

Харківська міська рада взагалі yt зверталась до нього з питань оренди землі під його нерухомістю. У попереднього власника нежитлових приміщень не було жодних правовідносин з Харківською міською радою щодо оренди землі. Водночас виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Позивачем не надано доказів щодо дотримання порядку визначення збитків. Вважає, що звернення до суду можливе тільки в разі невиконання вимог про відшкодування збитків на підставі актів комісії, що є обов`язковим досудовим порядком врегулювання спору.

Зазначає щодо відсутності підстав для представництва міської ради прокуратурою у суді. Харківська міська рада мала усі можливості для захисту своїх порушених прав, якщо б вона вважала, що її права порушено.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська місцева прокуратура №4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Розрахунки проведено Департаментом територіального контролю Харківської міської ради із застосуванням комплексу геодезичних та землевпорядних робіт та програмного комплексу з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, розробленого на підставі Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова.

Харківська міська рада не звернулася до суду з позовною заявою та не вжила інших відповідних заходів щодо стягнення з ОСОБА_1 недоотриманої орендної плати за землю, що призвело до ненадходження значних коштів до бюджету територіальної громади міста Харкова та є підставою для звернення прокуратурою до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року № 1934 є власником нежитлових приміщень 1 поверху № 1-:- 15, 16а, 35-:-38 загальною площею 577,4 кв.м (літ. «А-1») за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельних ділянок, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною першою статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 120 ЗК України та частиною першою статті 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

Отже, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 у справі №629/4628/16-ц.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення 199406,28 грн за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року прокуратура зазначає, що фактичний розмір земельної ділянки, яку використовує відповідач, підтверджено актом огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 05 січня 2017 року, складеним Департаментом територіального контролю Харківської міської ради та на підставі цього акту проведено розрахунок збитків.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює цей акт у якості доказу розміру земельної ділянки.

Згідно акту огляду земельної ділянки від 05 січня 2017 року зазначена земельна ділянка є орієнтованою площею 0,0732 га.Зазначено, що під час обстеження здійснювалась фотозйомка та долучено 2 фотокартки. Між тим, з фотокарток вбачається, що вони зроблені в теплу пору року: легкий одяг людей, що є у кадрі, листя на деревах, хоча акт складено взимку. Отже, наявна невідповідність акту та доданих до нього матеріалам.

Також, у акті зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки, що свідчить про приблизний, вирогідній характер.

Таким чином, вважати даний акт підставою для визначення розміру збитків - не можна.

В обґрунтування позову прокуратура надає план кадастрової зйомки земельних ділянок, згідно якої площа земельної ділянки по вул. Бучми 50, літ А-1, яка знаходиться під нежитловими будівлями, що придбані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , становить 0,0755 га.

Між тим, як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , у нього з ОСОБА_3 майно не знаходиться у спільній сумісній власності, оскільки кожним придбано окремі житлові приміщення різною площею 577,4 кв.м. та 530,9 кв.м. в будівлі. Його приміщення знаходяться на першому поверсі, ОСОБА_3 . підвальні приміщення. При купівлі майна ними отримано технічний паспорт без зазначення площі та межі земельної ділянки.

На а.с. 26 наявний план кадастрової зйомки земельної ділянки за цією адресою, однак межі цієї ділянки не зазначені, а тільки вказана загальна площа- 0,0755 га, що відрізняється від площі, визначеної у акті від 05 січня 2017 року, а саме: орієнтовно 0,0732 га.; з чого складається така площа - 0,0755 га- не зазначено.

При цьому розрахунок коштів, які прокуратура просить стягнути з ОСОБА_1 , проведено саме з площі 0,0755 га, а не 0,0732 га.

Отже доказів, яка саме площа земельної ділянки 0,0755 га або 0,0732 га використовується співвласниками нежитлової будівлі і конкретно ОСОБА_1 позивачем не надано.

Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не доведено розмір збитків, спричинених внаслідок неукладення договору оренди землі, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позову.

Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 21 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів відмовити.

Стягнути з Харківської місцевої прокуратури № 4(м.Харків, вул. Маршала Батицького,23) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1495 грн. 90 коп.(одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять гривень дев`яносто копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко