ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м.Черкаси

справа № 695/3005/19 провадження № 22-ц/821/619/19
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л.І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - Золотоніська міська рада;

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Золотоніської міської ради на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2019 року у справі за позовом Золотоніської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення права на неї, у складі: головуючого судді Степченка М.Ю.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 вересня 2019 року Золотоніська міська рада звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення права на неї.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Золотоніської міської ради 305 662,42 грн.

Одночасно, а саме 06 вересня 2019 року, Золотоніською міською радою було подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що ціна позову становить 305 662,42 грн. У зв`язку із значним навантаженням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, справа може розглядатися в суді протягом тривалого часу, а відповідачу по справі на праві власності належить лише комплекс нежилих приміщень по АДРЕСА_1 , вартістю 124 640,20 грн., іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення, в разі задоволення позову, відповідач не має.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову або призвести до неможливості його виконання, оскільки відповідач, усвідомлюючи обґрунтованість позовних вимог та ризик стягнення з нього відповідної суми грошових коштів за рахунок наявного у нього нерухомого майна, матиме можливість за час перебування справи в провадженні суду вільно і безперешкодно його відчужити на користь третіх осіб добросовісних набувачів.

Тому є очевидним, що невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на майно відповідача та заборони його відчуження, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За вказаних обставин, з метою захисту прав заявника як позивача по справі, а також з метою попередження потенційних труднощів при виконанні судового рішення заявник звернувся до суду із вказаною заявою про забезпечення позову та вважає, що наявні достатні підстави для забезпечення позову.

Позивач просив вжити заходи забезпечення позову у даній справі та накласти арешт і заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження комплексу по АДРЕСА_1 і зміни його власника у будь-який спосіб.

Допустити ухвалу про забезпечення позову до негайного виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви Золотоніської міської ради.

Ухвала суду мотивована тим, що з матеріалів справи не вбачається достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, та які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судом також зазначено, що незаконність дій самого відповідача, ще необхідно довести в судовому засіданні належним чином, а накладення арешту на вказане майно, актуальна на час розгляду даної заяви вартість якого взагалі не відома, є на переконання суду безпосереднім обмеженням прав відповідача у можливості належного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2019 року Золотоніська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також допущені порушення норм процесуального права, просила ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2019 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову Золотоніської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення права на неї та накласти арешт і заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження комплексу по АДРЕСА_1 і зміни його власника у будь-який спосіб.

До апеляційної скарги також додана заява про стягнення суми судових витрат, які Золотоніська міська рада понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь Золотоніської міської ради витрати у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, згідно наданих нею підтверджуючих документів.

Встановити строк для подання доказів щодо розміру судових витрат, які будуть сплачені або підлягатимуть сплаті Золотоніською міською радою, у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Сівов Ю.Ю., посилаючись на те, що доводи скаржника, покладені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для її задоволення, просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою та проігнорував, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 305 662,42 грн. за фактичне користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 від оформлення права на яку відповідач ухиляється ще з 2010 року, тобто більше 9 років.

Разом з тим, відповідачу на праві власності належить нежитловий комплекс, що власне і знаходиться на цій земельній ділянці, вартість якого становить 124 640,20 грн. (дані про вартість вказаного об`єкту містяться у договорі купівлі-продажу, інших даних про його вартість матеріали справи не містять, провести оцінку зазначеного комплексу позивач позбавлений можливості, оскільки доступу до вказаного нерухомого майна він не має). Іншого майна, на яке б можна було б звернути стягнення в разі задоволення позову відповідач не має.

Вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони відчуження комплексу по АДРЕСА_1 , на думку скаржника, було обґрунтованим, виправданим, доцільним та співмірним із обсягом заявлених позовних вимог.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 листопада 2019 відкрито провадження за апеляційною скаргою Золотоніської міської ради.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 18 листопада 2019 року справу призначено до розгляду на 27 листопада 2019 року на 14:00 год. з повідомленням учасників справи, але без виклику сторін в судове засідання.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Золотоніської міської ради підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що 06 вересня 2019 року Золотоніська міська рада звернулася до суду із даною заявою про забезпечення позову (а.с. 2).

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 18).

В обґрунтування підстав забезпечення позову зазначено, що відповідачу по справі на праві власності належить лише нежитловий комплекс по АДРЕСА_1 , вартістю 124 640,20 грн., іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення в разі задоволення позову відповідач не має.

Також зазначено, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на майно відповідача та заборони його відчуження, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

До заяви про забезпечення позову додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23 серпня 2019 року № 178589250, з якої вбачається, що відповідачеві, ОСОБА_5 , на праві приватної власності належить комплекс по АДРЕСА_1 . на підставі договору купівлі-продажу 4202 від 22 березня 2010 року (а.с. 4).

Таким чином, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилаючись на те, що у володінні відповідача є лише відповідний комплекс, вказував на потенційну загрозу вчинення ОСОБА_6 дій, що можуть в подальшому вплинути на виконання рішення суду, при цьому не надаючи жодного доказу на підтвердження таких суджень.

Крім того, позивачем зазначено, що вартість комплексу по АДРЕСА_1 становить 124 640,20 грн., що зазначено у відповідному договорі купівлі-продажу від 22 березня 2010 року.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу вказаного комплексу датований 22 березня 2010 року, судом першої інстанції вірно враховано, що відсутність актуальної оцінки вартості майна, відносно якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову, унеможливлює визначити співмірність ціни позову із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, дана заява подана до відкриття провадження у справі, тому при її розгляді суд першої інстанції міг керуватися виключно доводами та доказами заявника, оскільки будь-які інші докази у справі ще не досліджувались.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що Золотоніською міською радою не було подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття обраних нею заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в майбутньому, а обрані нею заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу між сторонами судових витрат за результатами розгляду справи по суті.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи, що предметом даного апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, підстави для розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги відсутні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги Золотоніської міської ради та залишення без змін ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Золотоніської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак