Справа № 724/2042/18
Провадження № 2/724/124/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Корпан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживає в житловому будинку за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, село Бочківці, вулиця Івасюка, 26, який розташований на земельній ділянці площею 0,4004 га. По сусідству з нею у житловому будинку, що знаходиться за адресою: село Бочківці, вул. Івасюка, 28, Хотинського району, Чернівецької області проживає її брат - ОСОБА_2. Вказує, що вона являється інвалідом 2 групи та має важкий фізичний стан, проте ОСОБА_2 знаючи про її положення неодноразово погрожував їй, знущався та висловлювався нецензурною лайкою в її адресу. Востаннє ОСОБА_2 порушив межі належної йому земельної ділянки, самовільно захопив частину землі що знаходиться в її користуванні, знявши металеву сітку та викопавши кілки, які там були встановлені. Внаслідок цього, огорожі до його земельної ділянки немає ніякої, а відповідач вільно пересувається земельною ділянкою, яка знаходиться в її користуванні.

Крім того, на її земельній ділянці знаходиться криниця, яку викопав ще їх покійний батько, однак відповідач ОСОБА_2 незаконно та протиправно почепив ланцюги, чим унеможливив її набирати води з криниці, а тому їй приходиться просити сусідів, щоб допомогли їй набирати воду деінде.

Зазначає, що на усні претензії ОСОБА_2 не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною їй земельною ділянкою.

Вказує, що згідно постанови апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року було визнано незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 серпня 2014 року про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 2500 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак даною постановою не зобовязано зняти сітку чи знести кілки, як це зробив ОСОБА_2

Вважає, що так як вона є надалі користувачем цієї земельної ділянки, тому відповідач ОСОБА_2 не мав права порушувати межу та знищувати сітку та кілки, за встановлення яких вона платила значні кошти.

Також зазначає, що вона неодноразово зверталася до поліції для врегулювання межових знаків, що розділяють їхні з відповідачем господарства, однак ніяких змін з цього приводу не відбулося.

В звязку з тим, що відповідач неправомірно порушив межу земельної ділянки, що знаходиться у її користуванні, вона змушена звернутися до суду для вирішення даного питання.

Тому, підтримуючи вищевикладене, просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме зобовязати ОСОБА_2 встановити деревяні кілки та почепити металеву сітку, оскільки вона є користувачем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, село Бочківці, вул. Івасюка, 26, а відповідач ОСОБА_2 не мав права скручувати сітку та знімати кілки, оскільки вказані дії відповідача ОСОБА_2 порушують її права з приводу користування земельною ділянкою.

16 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов ОСОБА_1 є не обгрунтованим та безпідставним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на викладене у відзиві.

ОСОБА_3 ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи із повідомленням (викликом) сторін та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2, та ОСОБА_1 проживають на сусідніх домогосподарствах, які знаходяться за адресами: с. Бочківці, вул. Івасюка, 28 та с. Бочківці, вул. Івасюка, 26.

ОСОБА_3 матеріалів справи встановлено, що у 1994 році на підставі рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Бочковецької сільської ради від 15.09.1994 р. «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки гр. ОСОБА_1, площею 0,43 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,18 га.

ОСОБА_3 рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 15.09.1994 року (зі змінами, які були внесені рішенням ХХVІІ сесії V скликання Бочковецької сільської ради від 11.10.2009 року було прийнято рішення про передачу безкоштовно у приватну власність позивачу ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 0,43 га., в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства - 0,18 га., а ОСОБА_4 (в подальшому спадкодавцю відповідача ОСОБА_2Г.) - 0,31 га.

Відповідно до рішення 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 28.04.2014 року зі змінами, які були внесені рішенням 36 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради від 22.07.2014pоку прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельних ділянок, загальною площею 0,4004 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,2500 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,1504 га.

На підставі вказаних рішень позивач ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., та Свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись із зазначеними вище рішеннями Бочковецької сільської ради, звернувся до суду про визнання незаконними та скасування рішень Бочковецької сільської ради, свідоцтва про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га., та свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га.

ОСОБА_3 постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року у справі № 724/710/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано незаконним рішення 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району № 443/341/14 від 28 квітня

2014 року зі змінами, які були внесені рішенням 36 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради N 2 468/36/14 від 22 липня 2014року щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га., яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та визнано незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 серпня 2014 року про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (індексний номер: 25960637), що розташована за адресою: с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області, кадастровий номер: :01:001:0233.

ОСОБА_3 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. номер витягу 135647547) та Інформації з Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку, встановлено, що 28 серпня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 була здійснена державна реєстрація скасування права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25га., (кадастровий номер: :01:001:0233).

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 порушив межі належної їй земельної ділянки, а саме самовільно захопив частину землі що знаходиться в її користуванні, знявши металеву сітку та викопавши кілки, які там були встановлені, внаслідок чого останній вільно пересувається земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні позивача.

Також в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на її земельній ділянці знаходиться криниця, яку викопав ще покійний батько, однак відповідач ОСОБА_2 незаконно та протиправно почепив на криницю ланцюги, чим унеможливив її набирати воду з криниці, а тому їй приходиться просити сусідів, щоб допомогли їй набирати воду деінде.

Проте, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, не погоджується із такими доводами позивача, оскільки як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 із 28.08.2018 року (з часу скасування права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25га., кадастровий номер: :01:001:0233, не є власником земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25га. (кадастровий номер: :01:001:0233, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 50).

При цьому, відповідач ОСОБА_2 отримав змогу користуватися власними будівлями, які знаходилися на незаконно приватизованій позивачкою ОСОБА_1 земельній ділянці, площею 0,25 га., та відповідно користуватися даною земельною ділянкою, оскільки право приватної власності у відповідача ОСОБА_2 на будівлі (в тому числі на криницю), які знаходилися на незаконно приватизованій позивачкою ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,25 га., виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2013 року, що також і вбачається згідно кадастрового плану вказаних земельних ділянок, який наявний в матеріалах справи.

Також, право відповідача ОСОБА_2 на користування вищевказаною земельною ділянкою, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25га. підтверджується і копіями по господарських книг, які надані до матеріалів справи за 2011-2015 р.р., та тим фактом, що саме на цій земельній ділянці розташований житловий будинок відповідача ОСОБА_2, що і було встановлено постановою апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року.

ОСОБА_3 ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої «якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, суд, підсумовуючи вищевикладене, вважає, що земельна ділянка площею 0,25 га., на даний час знаходиться в користуванні як позивача ОСОБА_1 так і відповідача ОСОБА_2, і відповідно не є приватною власністю, а ні позивача, ні відповідача.

При цьому, судом встановлено, що межа між домогосподарством, яке належить позивачу ОСОБА_1 в с. Бочківці, по вул. Івасюка, 26, Хотинського району, Чернівецької області та домогосподарством, яке належить відповідачу ОСОБА_2 по вул. Івасюка, 28, в с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області на даний не встановлена та не підтверджена жодним документом, а тому доводи позивача є безпідставними, оскільки межі між земельними ділянками, як на те посилається позивач, відповідач ОСОБА_2 не порушував, оскільки дана земельна ділянка, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га., після скасування приватної власності позивача ОСОБА_1 перейшла до комунальної власності територіальної громади с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області, що і спростовує посилання позивача з приводу усунення перешкод у користуванні її земельною ділянкою.

Також матеріали справи не містять доказів проведення земельно-технічної експертизи, які б підтверджували наявність та встановлення межі, та огорожі між вказаними домогосподарствами, а також інших доказів про набуття права позивача на користування вищевказаною земельною ділянкою, а тому відповідно і немає доказів того, що права позивача ОСОБА_1 порушуються.

Крім того, матеріали справи не містять і наявності правовстановлюючих документів, відповідно до яких би позивач ОСОБА_1 являлась власником вищевказаної земельної ділянки, щодо якої просить усунути перешкоди в користуванні.

Щодо усунення перешкод у користуванні криницею та встановлення замка на криниці, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, як власник даного майна, право власності на яке, як зазначалося вище, виникло на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 16 вересня 2013 року має право розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд, а тому вимоги позивача в цій частині також є необґрунтованими.

У відповідності до ст. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності. Для цього, крім правовстановлюючих документів на земельну ділянку необхідно буде представити суду докази, що підтверджують факт порушення закону (технічних норм і правил), а також докази порушення прав позивача.

Проте, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено факту порушення її як землекористувача земельної ділянки.

ОСОБА_3 ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими та не доведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

ОСОБА_3 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 120, 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 136 141, 206, 247, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду

апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.03.2019 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв