ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1314/19 Справа № 202/7837/17 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід - ОСОБА_1 Після смерті діда відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Зазначила, що спадкоємцем за законом міг би бути її батько ОСОБА_3, але він помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, вона має право отримати ту частку спадщини, на яку мав право її батько. Іншим спадкоємцем є онук спадкодавця - відповідач ОСОБА_1 08 серпня 2016 року на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №493/2016 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не повідомив її про смерть діда, вона була змушена звернутися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року їй був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном на 2 місяці після набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 05 липня 2017 року. 19 вересня 2017 року вона звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що у неї відсутні документи на спадкове майно. Правовстановлюючий документ та технічний паспорт на спірну квартиру знаходиться у ОСОБА_1 та він відмовляється надати їй документи. З наведених підстав просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири №65, загальною площею - 59,8 кв.м., житловою площею -43,1 кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-3).

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом. В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід - ОСОБА_1 Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,8 кв.м. За життя дід заповіту не складав. Окрім нього спадкоємцем першої черги за законом в порядку спадкування за правом представництва є онука померлого, відповідач за зустрічними позовом - ОСОБА_2 Його дід помер у віці 75 років, був непрацездатною особою похилого віку, хворів, перебував під наглядом лікарів, за станом здоров'я потребував сторонньої допомоги. Протягом двох останніх років дід не міг самостійно пересуватися, був прикутий до ліжка, внаслідок чого з квартири не виходив. ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала діда, не надавала йому матеріальної допомоги, моральної підтримки, не займалася похоронами діда, хоча мешкала весь цей час недалеко від нього. Мала можливість відвідати та допомогти хворому, прикутому до ліжка діду. ОСОБА_2 ухилялася від обов'язку надання допомоги., тому просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування на спадкове майно - Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59,8 кв.м., в порядку спадкування після смерті діда ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.102-104).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири №65, загальною площею -59,8 кв.м., житловою площею -43,1 кв.м., у житловому будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2863,65 грн. (а.с.201-208).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов у повному обсязі (а.с.214-216).

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу посилалася на законність та обгрунтованість рішення суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_1 (а.с.53). Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла вищевказана квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «ДМБТІ» від 12 вересня 2017 року за №12270, згідно з інвентаризаційною справою станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому зареєстровано за ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 2008 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно до розпорядження №3/63008, зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 26866239 ( а.с.23).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 98758836 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер 26866239 ( а.с.24).

Сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є братом та сестрою (а.с.9, 10).

Батько сторін - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід сторін - ОСОБА_1 (а.с.11).

Отже, після смерті діда ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцями за законом в порядку спадкування за правом представлення є сторони, як онуки померлого.

Відповідно до спадкової справи №493/2016, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, 08 серпня 2016 року після смерті ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, із заявами про прийняття спадщини звернулися його онуки: 08 серпня 2016 року - ОСОБА_1, який проживав та зареєстрований разом з померлим, та 27 вересня 2016 року звернулася - ОСОБА_2.

В своїй заяві відповідач ОСОБА_1 сповіщає державного нотаріуса, що інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. від 27 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті діда ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. ОСОБА_2 разом із спадкоємцем на момент його смерті не проживала, заяву у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини за місцем її відкриття не подала, тобто у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року у цивільній справі №202/6160/16-ц, провадження №2/202/298/2017 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном на 2 місяці після набрання рішення суду законної сили. Рішення набрало законної сили 05 липня 2017 року (а.с.15-17).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. від 19 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті діда ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи на спадкове майно (а.с.22).

Звернувшись до суду із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що їх дід був непрацездатною особою похилого віку, хворів, перебував під наглядом лікарів, за станом здоров'я потребував сторонньої допомоги. Протягом двох останніх років він не міг самостійно пересуватися, був прикутий до ліжка, внаслідок чого з квартири не виходив. Вказував, що його сестра ОСОБА_2 не відвідувала діда, не надавала йому матеріальної допомоги, моральної підтримки, не займалася його похоронами, хоча мешкала весь цей час недалеко від нього. Маючи можливість допомогти хворому, прикутому до ліжка діду, вона ухилялася від обов'язку надання допомоги.

Статтею 1224 ЦК передбачені випадки усунення від права на спадкування осіб, які відповідно до закону або заповіту мають право на спадкування після смерті спадкодавця.

За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Положеннями ч. 5, 6 ст.1224 ЦК України встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно з роз'ясненнями в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст.1224 ЦК Українимає значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції посилався на недоведеність зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті їх діда.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження тяжкої хвороби діда ОСОБА_1 не надано суду жодного медичного документу, виписок з історії хвороби чи амбулаторної карти, результатів обстежень, рекомендацій лікарів, чеків про сплату за медичні послуги та ліки, а також не встановлено на яке захворювання хворів дід.

ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2, знаючи і усвідомлюючи безпорадність стану діда ОСОБА_1 свідомо ухилялася від надання йому необхідної допомоги.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 за життя звертався за допомогою до ОСОБА_2, а остання відмовлялася надавати таку допомогу суду не надано.

ОСОБА_2 є інвалідом дитинства 3 групи ( ураження органів слуху), має вади слуху, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №024290, виданої безстроково 06 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровською МСЕК управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Згідно з посвідченням серії АББ №251344, виданого 11 січня 2013 року УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_2 призначена державна соціальна допомога як інваліду дитинства 3 групи з 01 січня 2013 року безстроково. Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, який потребував догляду та матеріальних затрат (а.с.8).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_2, оскільки суду не було доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 умисно уникала від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а також наявності дійсної потреби спадкодавця у такій допомозі

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, слід зазначити в силу відсутності правових підстав про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, відповідно до норм ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1266 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 дійсно уникала від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а тому має бути усунута від спадкування належними доказами по справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги про неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді