КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 758/2336/14-ц

провадження № 22-ц/824/ 974/2019

21 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» нарішення Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року в складі судді Захарчук С. С.,

встановив:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про визнання поруки припиненою.

Посилався на ті підстави, що 06 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 77.1/АА-00851.08.2, за умовами якого ВАТ "Родовід Банк" надав ОСОБА_3 невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 24 149 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а ОСОБА_3 зобов'язалась сплачувати щомісячно частинами заборгованість за кредитом, проценти та повернути одержаний кредит до 06 травня 2015 року включно.

З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором 06 травня 2008 року між ВАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, а також всіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії.

З 11 грудня 2008 року ОСОБА_3 почала порушувати зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим банк, 26 вересня 2012 року на аукціоні реалізував заставний автомобіль VOLKSWAGEN Beetle. Від продажу автомобіля 23 жовтня 2012 року було отримано 58 818 грн 95 коп.

05 грудня 2013 року ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідно до пункту 3.2.3.8 договору застави ОСОБА_3 зобов'язалася погасити залишок заборгованості за кредитним договором протягом 10 днів з моменту продажу предмета застави заставодержателем, у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржником щодо погашення за вказаним кредитним договором, починаючи з 06 жовтня 2012 року протягом наступних 6 місяців, однак банк такої вимоги не пред'явив, у зв'язку з чим з 06 квітня 2013 року порука за вказаним договором припинилася.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено: визнано припиненим договір поруки від 6 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ "Родовід Банк".

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2015 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 позовні вимоги уточнив. Просив визнати поруку, яка виникла з договору поруки від 06 травня 2008 року, припиненою з 11 червня 2009 року.

Посилався на ті підстави, що починаючи з 11.12.2008 р. ОСОБА_3 почала порушувати зобов'язання за кредитним договором № 77.1/АА-00851.08.2 від 06.05.2008 р. Протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитор до поручителя не звернувся, а тому відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано припиненою з 11 червня 2009 року поруку за договором поруки, укладеним між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_2 06 травня 2008 року. Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати вказане судове рішення та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Родовід Банк" відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на умови договору поруки від 06 травня 2008 року, а саме розділу 1 пунктам 1.2, 1.3 розділу 4 пункту 4.2, які прямо виключають безстроковість даного договору.

Зазначив, що умовами кредитного договору та договору поруки чітко передбачено строк їх дії - до 06 травня 2015 року. За таких обставин підстави для задоволення позову були відсутні.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні представник ПАТ "Родовід Банк" - Корнійчук Я П. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого ВАТ «Родовід Банк» надав ОСОБА_3 не відновлювальну кредитну лінію у розмірі 24 149 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а ОСОБА_3 зобов'язалась сплачувати щомісячно частинами заборгованість за кредитом, проценти та повернути одержаний кредит до 6 травня 2015 року включно.

26 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АА-00851.08.2-3, відповідно до умов якого заставодавець для забезпечення виконання своїх зобов'язань перед заставодержателем за вказаним кредитним договором, надав заставодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN Beetle (т.1, а.с.13-15).

06 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором (т.1, а.с.12).

11 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського округу Сергєєвим О. О. вчинено виконавчий напис № 275 на договорі застави про стягнення з позичальника суми кредитної заборгованості у розмірі 45427, 22 доларів США, який було пред'явлено для виконання 24 лютого 2011 року до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

05.12.2013 року ПАТ «Родовід банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с. 16-21).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не звертався з вимогою до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, тобто з 11 грудня 2008 року, а тому порука за договором поруки є припиненою з 11 червня 2009 року.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що у пункті 4.1 договору поруки встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Отже, договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року № 6-1451цс16, та підстав для відступу від нього колегія суддів не вбачає.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 листопада 2009 року ПАТ "Родовід Банк" направило на адресу боржника ОСОБА_3 письмову вимогу, в якій запропонувало їй та поручителям у строк протягом 30 днів з моменту отримання претензії про дострокове розірвання договірних відносин достроково повернути суму кредитних коштів та сплатити проценти за користування кредитом та суму нарахованої пені (а.с. 55-57 т.3), тобто строк виконання основного зобов'язання за договором настав через 30 днів з дня отримання боржником вимоги банку.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Отже, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, тому передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року № 6-368цс16.

Враховуючи, що банк скористався правом вимагати дострокового виконання основного зобов'язання в повному обсязі у листопаді 2009 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості з боржника та поручителя звернувся лише у грудні 2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого частиною 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) на пред'явлення вимог до поручителя, порука ОСОБА_2 за договором поруки від 06 травня 2008 року припинилась.

Той факт, що заборгованість ОСОБА_3 виникла з 11 грудня 2008 року, не є підставою для визнання поруки припиненою, оскільки вказана обставина сама по собі не змінює строк дії договору поруки.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк повного погашення заборгованості за кредитом визначено до 06 травня 2015 року , договором поруки не передбачено строку, після настання якого порука припиняється , не спростовують тієї обставини, що відповідачем пропущено строк на пред'явлення вимог до поручителя, з огляду на існування досудової вимоги про дострокове виконання кредитного зобов'язання.

Неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, призвело до помилкового висновку про припинення поруки з моменту настання строку погашення чергового платежу, що у відповідності до ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни ухваленого по справі судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Визнати поруку за договором поруки від 06 травня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_2, припиненою.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк