Справа №173/318/19
Провадження №2-о/173/33/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат «Дніпропетровської обласної ради» заінтересовані особи: ОСОБА_1, Державна міграційна служба України Головне управління в Дніпропетровській області Верхньодніпровський районний відділ у місті Верхньодніпровську про встановлення факту проживання на території України в певний час.,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 року до суду звернувся заявник КЗ Верхівцевський психоневрологічний інтернат «Дніпропетровської обласної ради» з заявою про встановлення факту встановлення факту проживання на території України в певний час, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Державна міграційна служба України Головне управління в Дніпропетровській області Верхньодніпровський районний відділ у місті Верхньодніпровську,

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику учасників розгляду справи на 14 березня 2019 року.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що підопічна закладу ОСОБА_1І, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: згідно путівки № 656 від 25 червня 1982 року департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації на державне забезпечення без будь-яких особистих документів з Васильківської обласної психіатричної лікарні до КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» поступила ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( факт народження був встановлений за рішенням суду), інвалід ІІ групи із втраченими соціальними зв'язками.

ОСОБА_1, була зарахована 23 червня 1982 року до КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» на повне державне утримання, де і перебуває по теперішній час.

Підопічна ОСОБА_1, пенсію не отримує. На теперішній час управління пенсійного фонду у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області вимагає пред'явлення паспорту ОСОБА_1, якого в останньої немає.

На даний час адміністрація КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» виконує обов'язки піклувальника стосовно осіб, яким органом опіки та піклування опікуни (піклувальники) не призначені і одночасно вживає заходів щодо встановлення опіки та піклування над тими підопічними, які цього потребують та представляє їхні права та інтереси.

Відсутність у підопічної ОСОБА_1, паспорта позбавляє останню можливості мати цивільну правоздатність, реалізувати свої права як людини та громадянина, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Заінтересованою особою письмові пояснення суду не надані.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що згідно путівки № 656 від 25 червня 1982 року департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації на державне забезпечення без будь-яких особистих документів з Васильківської обласної психіатричної лікарні до КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» поступила ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( факт народження був встановлений за рішенням суду), інвалід ІІ групи із втраченими соціальними зв'язками, що підтверджується копією путівки.

ОСОБА_1, була зарахована 23 червня 1982 року до КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» на повне державне утримання, де і перебуває по теперішній час, що підтверджується витягом з наказу № 6 від 23.06.1982 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1В,. починаючи з 1982 року і по даний час перебуває в КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР», тобто проживає на території України. Даний факт також підтверджується випискою із акта огляду МСЕК № 019236 від 17.10.2012 року, яким ОСОБА_1, встановлена друга група інвалідності безстроково і в якому зазначено, що ОСОБА_1І,. перебуває у Верховцево ПНДІ.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-КИ № 710931 від 16.01.2019 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області.

Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а саме, як з моменту народження так і з часу перебування у КЗ «Верхівцевський ПНІ «ДОР» з 1982 року по даний час. Так як даний заклад є закладом закритого типу відповідно можна прийти до висновку, що ОСОБА_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України. Так як за станом свого здоров'я не могла покидати межі комунального закладу у якому знаходилась, родичів, близьких, знайомих, які б опікувались нею та могли забрати до себе, в тому числі і на територію іншою держави, не мала.

Даний факт потрібний для отримання громадянства ОСОБА_1 В іншому порядку ОСОБА_1, не має можливості підтвердити даний факт.

Встановлення факту проживання ОСОБА_1, на території України має юридичне значення, так як з його встановленням у заявниці виникає право на отримання громадянства, тобто для виникнення правовідносин.

Встановлення даного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Так як заява подана закладом в інтересах підопічної, яка є інвалідом 11 групи відповідно до п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», заявник звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат «Дніпропетровської обласної ради» заінтересовані особи заінтересовані особи: ОСОБА_1, Державна міграційна служба України Головне управління в Дніпропетровській області Верхньодніпровський районний відділ у місті Верхньодніпровську про встановлення факту проживання на території України в певний час - задовольнити

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась у с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області Україна, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме з моменту народження 13 жовтня 1958 року по 14 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 14.03.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 14.03.2019 року

Оприлюднене: 21.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 16.04.2019 року