Єдиний унікальний номер 233/4754/19 Номер провадження 22-ц/804/2766/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 233/4754/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі (суддя першої інстанції Малінов О.С.), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»), який мотивований тим, що з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року вона працювала табельником виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». В даний час Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 перейменоване в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату. На час звільнення розмір нарахованої заробітної плати склав 15 943 грн. 22 коп., що підтверджується довідкою, яку видано позивачу за місцем роботи.

На день звільнення відповідач з позивачем не розрахувався. У позові просила стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі з відрахуванням податків і інших обов`язкових платежів у розмірі 12 723 грн. 21 коп.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача заборгованість по заробітній платі після утримання обов`язкових податків та зборів в загальному розмірі 12 723 грн. 21 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач АТ «Укрзалізниця» в апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що в матеріалах справи позивачем надані розрахункові листи за період з березня 2017 року по липень 2017 року, які не містять підписи посадових осіб та не завірені печаткою, тому, на думку відповідача, не можуть бути визнані допустимими доказами та прийняті до уваги. Вважає, що позивачем не доведено право на отримання заробітної плати за спірний період.

У зв`язку з форс-мажорними обставинами у відповідача не було можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт працівником, у зв`язку з тим, що всі документи, на підставі яких здійснюється нарахування заробітної плати залишились на непідконтрольній Україні території.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 на час розгляду справи не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Матеріалами справи встановлено, що позов ОСОБА_1 подано до суду у липні 2019 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1921 гривня.

Визначена позивачем у позові ціна позову складає 12 723 грн. 21 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця» (скорочене найменування - АТ «Укрзалізниця»).

Відповідно до ст. 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист вiд безробіття.

Частиною 3 ст. 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (ст. 33 Закону).

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

З записів у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що вона почала працювати на Державному підприємстві «Донецька залізниця» з 22 червня 1998 року у якості прибиральниці виробничих приміщень, 10 травня 2002 року переведена табельником (а.с. 9-11).

На підставі Закону України від 23 лютого 2014 року № 4442-4, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200, Державне підприємство «Донецька залізниця» 08 липня 2016 року реорганізовано шляхом злиття у Регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця» (скорочене найменування АТ «Укрзалізниця»).

Таким чином, після реорганізації АТ «Укрзалізниця» з позивачем ОСОБА_1 трудові відносини були продовжені.

Позивач звільнена 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 10)

Відповідно до наданої позивачем довідки розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року складає 15 943 грн. 22 коп., зокрема за березень 2017 року - 1 729 грн. 09 коп., за квітень 2017 року - 5 334 грн. 51 коп., за травень 2017 року - 2 342 грн. 88 коп., за червень 2017 року - 620 грн. 63 коп., за липень 2017 року - 5 916 грн. 11 коп. (а.с. 8).

Згідно наданої відповідачем довідки № 853/2 від 20 серпня 2019 року дохід ОСОБА_1 , табельника виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень», у березні 2017 року склав 981 грн. 96 коп., у квітні 2017 року - 0,00 грн., у травні 2017 року - 0,00 грн., червень 2017 року - 0,00 грн., липень - 0,00 грн. Після утримання обов`язкових податків та зборів за березень 2017 року сума до виплати позивачу становить 780 грн. 84 коп. (а.с. 42).

Відповідно до видаткового касового ордеру № б/н від 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 отримала депоновану заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 780 грн. 84 коп. (а.с. 43).

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5, ОК ОСОБА_2 ) в березні 2017 року за 31 день страхового стажу АТ «Українська залізниця» позивачці ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1 729 грн. 09 коп.; з квітня 2017 року по липень 2017 року нарахування заробітної плати відсутні (а.с. 78,79).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 723 грн. 21 коп., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цієї суми.

Такий висновок суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, виходячи з обставин справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача до 17 липня 2017 року, звільнена за ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату (а.с. 9-11).

На підтвердження заборгованості по заробітній платі позивач надала копію довідку про те, що їй нарахована заробітна плата з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 15 943 грн. 22 коп., до виплати за цей період становить 12 723 грн. 21 коп. Копія довідки підписана заступником начальника станції Дебальцеве-Сортувальна Нагорянським Д.О. та головним бухгалтером ОСОБА_3 .М. (а.с. 8). Ані печаток, ані штампів підприємства, від імені якого нібито видано довідку, вказана документ не містить.

Апеляційний суд критично ставиться до довідки про нарахування сум заробітної плати та сум до її виплати, яка надана позивачем, оскільки вказана довідка не містить необхідних реквізитів, зокрема, номеру та дати її складення, печатки підприємства, за який період робочого часу нарахована така заробітна плата з зазначенням підстав її нарахування. В довідці не вказано, які податки та збори сплачені, або мають бути сплачені, в якій сумі.

Що стосується посадових осіб, які підписали вказану довідку, то матеріали справи не містять документів на підтвердження їх повноважень на підписання та видачу довідок або інших документів бухгалтерського обліку.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, позивач ОСОБА_1 , надаючи копію довідки про нарахування заробітної плати з березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 15 943 грн. 22 коп., не довела достовірності такої довідки, як доказу про наявність заборгованості АТ «Українська залізниця» саме в зазначеній у ній сумі.

Сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5, ОК ОСОБА_2 ) в березні 2017 року за 31 день страхового стажу АТ «Українська залізниця» позивачу ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1 729 грн. 09 коп.; з квітня 2017 року по липень 2017 року відомості про нарахування відсутні (а.с. а.с. 78,79).

З довідки про доходи № 853/2 від 20 серпня 2019 року стосовно виплати належних сум при звільненні ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за березень 2017 року у сумі 981 грн. 96 коп., з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів до виплати - 780 грн. 84 коп., яка нею отримана 06 вересня 2017 року згідно видаткового касового ордеру № б/н, де зазначено, що підставою для виплати є депонована заробітна плата за першу половину березня 2017 року (а.с. 42, 43).

Отже, враховуючи інформацію з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК ОСОБА_4 , ОК ОСОБА_2 ) та довідку відповідача про часткову сплату заборгованості по зарплаті за березень 2017 року, у відповідача АТ «Українська залізниця» перед позивачем ОСОБА_1 мається заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 747 грн. 13 коп. (1729,09 981,96), яка підлягає стягненню.

Що стосується заборгованості за інший період, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами нарахування їй заробітної плати за період з 1 квітня 2017 року по 17 липня 2017 року.

Тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 квітня 2017 року по 17 липня 2017 року відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 12 723 грн. 21 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 747 грн. 13 коп., яка є заборгованістю по заробітній платі за березень 2017 року.

Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;

розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог, тому має бути вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи як у суді першої інстанції, так і понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання позовної заяви позивач судовий збір не сплачувала. Від сплати судового збору вона звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року, в якому позивач звернулася до суду, встановлено у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Відповідно до п/п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 12 723 грн. 21 коп. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (1921 х 0,4).

З огляду на зазначене, відповідач АТ «Укрзалізниця» за подання апеляційної скарги мало сплатити 1152 грн. 60 коп. (768,40 х 150%).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються у розмірі 747 грн. 13 коп., що становить 5,87% ((747,13 х 100%): 12 723,21) від заявленої позивачем суми заборгованості.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням ч. 6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 45 грн. 11 коп. ((768,40 х 5,87) : 100%), та судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в сумі 67 грн. 67 коп. (45,11 х 150%).

Апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги в розмірі 1084 грн. 93 коп. (1152,6 - 67,67) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір 1 420 грн. 00 коп., тобто у розмірі більшому, ніж встановлено законом (а.с. 47).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, питання про повернення надміру сплаченої суми судового збору у розмірі 267 грн. 40 коп. (1420 - 1152,60) може бути вирішене за клопотанням відповідача в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2019 року скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у розмірі 747 (сімсот сорок сім) грн. 13 коп.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті заборгованості по заробітної платі у розмірі 747 грн. 13 коп. здійснити утримання з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 45 (сорок п`ять) грн. 11 коп.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1 084 (одна тисяча вісімдесят чотири) грн. 93 коп. за подання апеляційної скарги.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (, юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи