Справа № 513/336/19
Провадження № 2-о/513/42/19
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., заявниці ОСОБА_1та її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Саратський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її брата, ОСОБА_3, яка настала 21 грудня 2018 року на тимчасово окупованій території України в місті Шахтарськ Донецької області.

Свою заяву мотивує тим, що маючи в наявності свідоцтво про смерть брата, довідку про причини його смерті та свідоцтво про захоронення, вона звернулась до Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо реєстрації смерті ОСОБА_3

Однак, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті брата у зв'язку з тим, що надані для реєстрації документи видані нелегітимними органами, незаконно утвореними на окупованій території України.

Встановлення зазначеного факту смерті необхідне заявниці для реєстрації смерті її брата ОСОБА_3 на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу, у тому числі для прийняття спадщини після його смерті.

Заявниця та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заяву в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви (а.с.26).

Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

За змістом частин 1, 2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Місто Шахтарськ Донецької області включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р).

ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях", яке введено в дію Указом Президента України № 875/2014, будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворенні, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02 листопада 2014 року, які проводились в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані та призначені і діють усупереч Конституції та Законам України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18 січня 2018 року № 2268-VIII, визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, принципами та нормами міжнародного права.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.01.2014 р. № 1207-УІІ визначено, що тимчасово окупована територія України є не від'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 2, З ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Довідка Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району Одеської області від 18.03.2019 року за № 112 підтверджує, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації по вул. Молодіжна, 77, в с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області з 07 березня 2019 року по теперешній час (а.с.33).

Згідно довідки місця реєстрації проживання особи за № 100 від 11 березня 2019 року, за відомостями виконавчого комітету Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 вересня 2016 року (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про народження серії ЯА № 981490, виданого 13 вересня 1956 року Шахтарським районним ЗАГС Сталинської області (а.с.7), та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 3, сформованого 19 березня 2019 року Саратським районним відділом даржавної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, дошлюбне прізвище заявниці - ОСОБА_5, її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно копії паспорту № 002098104, виданого 20.07.2018 року органом 5144, громадянин України ОСОБА_3 народився 19 січня 1954 року у м.Шахтарськ Донецької області, Україна (а.с12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 334527, виданого 31 березня 1971 року міським бюро ЗАГС м. Шахтарськ Донецької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.14).

Отже, громадянка України ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 та належним заявником у справі.

Громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 21 грудня 2018 року, у віці 65 років, в м. Шахтарськ Донецької області, причина смерті хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний коронаросклероз, що підтверджується: довідкою про причини смерті за № 425 (для поховання) від 22 грудня 2018 року, яка видана так званим "Шахтарським відділенням республіканського бюро СМЄ" (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР № 129172, виданого 24 грудня 2018 року так заваним "Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану", ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 21 грудня 2018 року в м. Шахтарськ Донецької області (а.с. 9).

Згідно довідки про захоронення, виданої ОСОБА_7 Муніципальним підприємством "Транспортне підприємство "Партнер", розташованим у м. Шахтарську, 21 грудня 2018 року на цвинтарі в м. Шахтарськ по вулиці Нове міське, сектор 3л., вона здійснила поховання ОСОБА_3 (а.с.11).

З метою проведення державної реєстрації смерті брата, заявниця ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.

13 березня 2019 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки наданий для реєстрації смерті документ, а саме - свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України (а.с.16).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обовязок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_4 України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

За змістом статті 1 Конвенції існує презумпція, що юрисдикція здійснюється на всій території Договірної держави. Зобовязання, взяті на себе Договірною державою за статтею 1, включають два аспекти, а саме: з одного боку негативне зобовязання утримуватися від втручання у здійснення гарантованих прав і свобод, а з іншого боку позитивні зобовязання вживати належних заходів для забезпечення дотримання таких прав і свобод на своїй території.

У разі наявності виняткових обставин, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території через військову окупацію збройними силами іншої держави, воєнні дії чи повстання, або внаслідок створення сепаратистського режиму на її території, вона не втрачає своєї юрисдикції за змістом статті 1 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Ілієску та інші проти Молдови та Росії" від 08 липня 2004 року № 48787/99; рішення ЄСПЛ у справі "Катан та інші проти Молдови та Росії" від 19 жовтня 2012 року №№ 43370/04, 8252/05 та 18454/06; рішення ЄСПЛ у справі "Саргсян проти Азербайджану" від 16 червня 2015 року № 40167/06).

У випадках, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території, її відповідальність за Конвенцією обмежується виконанням позитивних зобовязань. Такі зобовязання стосуються як заходів, необхідних для відновлення контролю (як вираження своєї юрисдикції) над відповідною територією, так і заходів із забезпечення поваги до особистих прав заявника ( рішення ЄСПЛ у справі "Ілієску та інші проти Молдови та Росії" від 08 липня 2004 року № 48787/9 , § 335, § 339; рішення ЄСПЛ у справі "Саргсян проти Азербайджану" від 16 червня 2015 року № 40167/06, § 131). Таким чином, перша частина цих зобовязань вимагає від держави відстояти або відновити свій суверенітет над територією та утриматися від будь-яких дій з підтримки сепаратистського режиму. Згідно з другою частиною зобовязань держава повинна вжити судових, політичних або адміністративних заходів для забезпечення особистих прав заявника (рішення ЄСПЛ у справі "Саргсян проти Азербайджану" від 16 червня 2015 року №40167/06, § 132).

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-УІІІ "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", в якому містяться роз'яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ про встановлення факту смерті на території тимчасово окупованої території.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть її брата для подальшого вирішення питань, щодо прийняття спадщини після його смерті.

Враховуючи, що документи про смерть ОСОБА_3, видані на тимчасово окупованій території Донецької області, не можуть бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті, з метою захисту прав і свобод заявниці, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Частинами 4, 5 ст.317 ЦПК України встановлено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, підлягає негайному виконанню.Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України.

Керуючись ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.ст. 2, 4-11, 13, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті громадянина України ОСОБА_3, який народився 19 січня 1954 року в м. Шахтарськ Донецької області, Україна, що настала 21 грудня 2018 року, у віці 64 років, на тимчасово окупованій території України в м. Шахтарськ Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя А. І. Бучацька