ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року

м. Харків

справа № 639/6641/18

провадження № 22-ц/818/1125/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року в складі судді Баркової Н.В.,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 до подачі позовної заяви звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів із забезпечення позову, заборонивши відчуження майна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, АДРЕСА_1, тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2.

Заяву обґрунтовував тим, що відповідно до договору позики грошей, укладеного між ОСОБА_3 (як позичальник) та ОСОБА_1 (як позикодавець), було досягнуто домовленості про надання грошових коштів у позику у сумі 400 000 доларів США, яку позичальник зобов'язався повернути у встановлений договором строк, з урахуванням додаткової угоди про продовження строків повернення. По виконанню даного договору, у тому числі з питання про повернення грошових коштів, поручителями виступили: ОСОБА_4 на підставі укладеного з позивачем договору поруки від 01.08.2015 року, який прийняв на себе зобов'язання із забезпечення виконання договору, у тому числі з повернення грошей; громадянка ОСОБА_2 на підставі укладеного з позивачем договору поруки від 31.08.2015 року, яка прийняла на себе зобов'язання із забезпечення виконання договору позики, у тому числі з повернення грошей. Позичальник зобов'язався повернути позику у строк не пізніше 01.08.2017 року. На письмові звернення до відповідачів щодо виконання їх зобов'язань відповіді ОСОБА_1 не отримав, що на його думку дає можливість зробити обґрунтоване припущення про небажання відповідачами виконувати свої зобов'язання.

Згідно з відомостями реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_2 є власником комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 3710232. Існує вірогідність того, що відповідач має намір продати вказане майно, що підтверджується оцінкою майна, проведеною 03.09.2018 року. Згідно оцінки майна, вартість комплексу становить 8 млн. 143 тис 300 грн. Вказана сума є співмірною з сумою позову. Задля забезпечення в подальшому виконання рішення суду і вважає за необхідне вжити судом заходи забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити його заяву та заборонити відчуження майна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, АДРЕСА_1, тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що укладання договору поруки є достатнім заходом забезпечення виконання договору позики грошей, який передбачений законодавством. Цей вид забезпечення виконання договору встановлює солідарну відповідальність боржника та поручителя перед кредитором і не потребує будь-якої додаткової відповідальності поручителів. Право звернення кредитора до суду з позовом до боржника та поручителів, як окремо до кожного, так і до усіх разом, передбачено законодавством.

В судове засіданні апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім повідомленням.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, щоОСОБА_1не доведено факт того, що невжиття таких заходів, про які йдеться в заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, при наявності іншого рішення суду, яке підлягає виконанню.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення майбутнього позову шляхом заборони відчуження майна, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, АДРЕСА_1, тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що із заяви не вбачається, які спірні цивільні правовідносини склалися між заявником та відповідачами, які вимоги має намір заявити позивач.

Крім того, із письмових пояснень АТ «Універсал Банк», які надійшли до Харківського апеляційного суду 22.01.2019 року вбачається, що 07.12.2009 року Броварським міькрайонним судом Київської області позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» було задоволено частково, прийнято рішення про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитними договорами та звернуто стягнення на предмет іпотеки - майновий комплекс. На підставі цього рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Відтак забезпечення позову, у спосіб, обраний заявником призведе до неможливості вчинення виконавчих дій державним виконавцем та порушить права стягувача у виконавчому провадженні.

Позивач не позбавлений права при розгляді справи за його позовом заявити клопотання про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко