ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м.Суми

Справа №577/4167/18

Номер провадження 22-ц/816/1258/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року в складі судді Семенюк І.М., ухваленого у м. Конотоп Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2009 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

Розмір аліментів, що сплачує відповідач, є недостатнім для утримання дитини, забезпечення розвитку його талантів, здібностей, задоволення духовних та культурних потреб, оскільки з часу ухвалення рішення судом витрати на дитину значно зросли. Крім того, син має інвалідність і потребує системного лікування.

Відповідач своїх батьківських обов'язків належним чином не виконує, життям дитини не цікавиться, аліменти сплачує не регулярно, що призвело до утворення заборгованості.

ОСОБА_2 працює, тому має можливість сплачувати більшу суму аліментів.

З наведених підстав позивач просила визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття або зміни обставин, починаючи стягнення з 20 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 469 грн 86 коп.

У січні 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржене судове рішення та відмовити позивачу у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував, що окрім сина ОСОБА_3 на його утриманні перебуває двоє дітей від наступного шлюбу, рівень заробітку відповідача не є достатнім для сплати аліментів у визначеному судом розмірі, позивач жодними доказами не довела покращення його матеріального становища, дій щодо приховування доходів він не вчиняє.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі (а.с. 10). ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 7).

ОСОБА_4 має інвалідність (а.с. 12).

За рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2009 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що право визначати спосіб стягнення аліментів закріплене Сімейним кодексом України за особою, разом з якою проживає дитина, а розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача визначений з урахуванням вимог частини 2 статті 182 СК України.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку збільшенням матеріальних витрат на утримання, розвиток, підтримання здоров'я дитини, яка має інвалідність, матір дитини має обґрунтовані підстави подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України визначає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

За таких обставин суд першої інстанції встановивши, що витрати позивача на утримання дитини зросли, розмір аліментів, який сплачує відповідач не достатній для задоволення базових потреб дитини, відповідач має задовільний стан здоров'я, працює, не має перешкод для отримання гідного заробітку, дійшов висновку про збільшення розміру аліментів, частково задовольнивши вимогу позивача про їх стягнення у твердій грошовій сумі, проте ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на одну дитину в твердій грошовій сумі - у розмірі 2000 грн, суд не врахував наявності на утриманні позивача двох дітей від наступного шлюбу та не переконався, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому у достатній мірі забезпечувати двох інших своїх дітей, сплативши аліменти у визначеному судом розмірі на сина ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що станом на квітень 2018 року ОСОБА_2 мав заборгованість з виплати аліментів у розмірі 14842 грн 17 коп.

Розмір аліментів, нарахованих на утримання ОСОБА_4, у 2018 році становить: за січень 2018 року - 558 грн, за лютий 2018 року - 655,20 грн, за березень 2018 року - 632,06 грн, за квітень 2018 року - 608,47 грн (а.с. 11).

Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України, в редакції Закону №2037-VIII від 17 травня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

З зазначеного вбачається, що розмір аліментів, який сплачує відповідач не відповідає мінімальним вимогам з фінансового забезпечення дітей, встановленим законодавством України, спрямованим на посилення захисту права дитини на належне утримання.

Крім того з розрахунку державного виконавця вбачається, що розмір доходів відповідача за чотири місяці 2018 року (з січня по квітень) становить 7124 грн 19 коп. (а.с. 11).

Доказів на спростування вказаного розміру доходів відповідача ОСОБА_1 не надала, своїх доводів про високі доходи відповідача не підтвердила.

З огляду на зазначене апеляційний суд, врахувавши стан здоров'я сина сторін ОСОБА_4, майновий стан платника аліментів, наявність на його утримання двох дітей від наступного шлюбу, керуючись вищими інтересами дітей з метою забезпечення їх гармонійного розвитку, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції та стягнення з відповідача аліментів на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі до 1500 грн на місяць.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на сина ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

Апеляційний суд звертає увагу на передчасність відкликання судом першої інстанції виконавчого листа №20590/2009, виданого 02 квітня 2009 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повного погашення заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

За змістом ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З урахуванням тієї обставини, що відкликання судом виконавчого листа спричинить припинення стягнення заборгованості по аліментам, яка утворилась станом на дату повернення виконавчого документу, апеляційний суд вилучає з резолютивної частини рішення вимогу про повернення виконавчого листа до суду.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат наступним чином: за розгляд справи у суді першої інстанції з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп., за перегляд справи судом апеляційної інстанції відповідачу за рахунок держави підлягає компенсації судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі - 264 грн 30 коп.

З огляду на те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року змінити, виклавши зміст резолютивної частини наступним чином:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, починаючи з 18 березня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 352 грн 40 коп.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 264 грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина