Справа № 278/215/19
Провадження №2/278/457/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування накладеного арешту,-

В С Т А Н О В И В :

1. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:0161, яка розташована в садовому товаристві «Міжріччя» Житомирського району Житомирської області, садовий будинок №119, який розташований в садовому товаристві «Міжріччя» Житомирського району Житомирської області та земельна ділянка площею 0,0997 га., кадастровий номер :07:001:0329, яка розташована в с.Мазурівка по вул.Лисенка, Тульчинського району Вінницької області.

При оформленні субсидії позивачці стало відомо, що на її нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.26-27).

Позивач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, відповідач та третя особа отримали пакет документів, що підтверджується матеріалами справи (а.с.30).

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача та пояснення від третьої особи до суду не надходило.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.41 Конституцій України, ст.ст. 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, чинними на день їх виникнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира №41, що знаходиться по вул.Київській, буд.54 в м.Житомирі; земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:0161, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована в садовому товаристві «Міжріччя» ділянка №119 на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; садовий будинок №119, який розташований в садовому товаристві «Міжріччя» на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; земельна ділянка площею 0,0997 га., кадастровий номер :07:001:0329, з цільовим призначенням для ведення особистого селінського господарства, яка розташована в с.Мазурівка по вул.Лисенка, Тульчинського району Вінницької області (а.с.10-15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №21069789 від 29 квітня 2014 року на підставі постанови про арешт майна виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області накладено арешт на садовий будинок №119, який розташований в садовому товаристві «Міжріччя» на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що належить позивачу (а.с.9).

Факт підтвердження наявності у відповідача виконавчих проваджень, за яким боржником являється ОСОБА_1 станом на 22 червня 2018 року на виконанні не виявлено (а.с.8).

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У відповідності із ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних спга» 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.2, п.4, п.6 , п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

4. Висновки суду.

Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем надано належні докази неправомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення арешту на садовий будинок №119, який розташований в садовому товаристві «Міжріччя» на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:0161, яка розташована в садовому товаристві «Міжріччя» Житомирського району Житомирської області, що належить позивачу, а тому позовні вимоги в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою №41 по вул.Київській, буд.54 в м.Житомирі та земельною ділянкою площею 0,0997 га., кадастровий номер :07:001:0329, яка розташована в с.Мазурівка по вул.Лисенка, Тульчинського району Вінницької області позивачем не надано доказів щодо накладення арешту на дане майно, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

5. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 768,40 гривень відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 82, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні садовим будинком №119, який розташований в садовому товаристві «Міжріччя» на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та земельною ділянкою площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:0161, яка розташована в садовому товаристві «Міжріччя» Житомирського району Житомирської області, шляхом скасування накладеного обтяження (арешту).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області (місцезнаходження 08500 м.Фастів, вул.Суворова, 1, ) в дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідолмлення (виклик) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Зубчук