Ухвала

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 311/2956/17

провадження № 61-651ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу фермерського господарства «Таврія» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Таврія», третя особа - Управління Держгеокадастру у Василівському районі, про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ФГ «Таврія», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2017 року він є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5, а саме - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області. У жовтні 2017 року він дізнався, що між ОСОБА_5 і ФГ «Таврія», 01 березня 2007 року укладений договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, при вивченні якого він встановив, що підписи у ньому та інших документах до договору належать не ОСОБА_5 Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просив суд визнати вказаний договір оренди земельної ділянки недійсним, та зобов'язати ФГ «Таврія» повернути йому земельну ділянку, площею 4,7103 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ФГ «Таврія», про передачу в оренду земельної ділянки, площею 4,7103 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області, зареєстрований 29 квітня 2011 року за № 000061 відділом Держкомзему у Василівському районі Запорізької області. Зобов'язано ФГ «Таврія» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 4,7103 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

28 грудня 2018 року ФГ «Таврія» надіслало засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.

В касаційній скарзі ФГ «Таврія» просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, не надано оцінку доказам та не з'ясовано фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 21 лютого 2002 року Кам'янською сільською радою Василівського району Запорізької області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3792, ОСОБА_5 була власником земельної ділянки, площею 4,7103 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 березня 2007 року між ОСОБА_5 і ФГ «Таврія» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,7103 га, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області, строком на 10 років, який 29 квітня 2011 року зареєстровано у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області за № 00061.

01 березня 2007 року між ОСОБА_5 та головою ФГ «Таврія» ОСОБА_6 складено акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, а 01 вересня 2008 року також акт про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

18 липня 2017 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області Косаревською М. В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 4,7103 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області, та належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1.

Відповідно до висновку експерта від 22 червня 2018 року № 1853-18 підписи від імені ОСОБА_5 в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, зареєстрованого 29 квітня 2011 року за № 0006 у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області, укладеного між ОСОБА_5 і ФГ «Таврія» в особі голови ОСОБА_6, про передачу в оренду строком на 10 років земельної ділянки, площею 4,7103 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та в графі «Орендодавець» в акті прийому-передачі земельної ділянки від 01 березня 2007 року, виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши усі наявні в справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства виходив із того, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 01 березня 2007 року та в графі «Орендодавець» в акті прийому-передачі земельної ділянки від 01 березня 2007 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою, а тому зробив обґрунтований висновок про їх недійсність на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Крім того, суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, оскільки про порушення свого права він міг дізнатися лише після отримання свідоцтва про право на спадщину, тобто 18 липня 2017 року, що і є початком перебігу строку позовної давності.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Таврія» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Таврія», третя особа - Управління Держгеокадастру у Василівському районі, про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити на адресу фермерського господарства «Таврія».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська