Ухвала

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа №486/798/19

провадження № 61-21183ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року у складі судді Далматової Г. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М. Кушнірової Т. Б., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2017 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання, як колишньої дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 листопада 2016 року протягом усього строку її інвалідності. Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року зазначені судові рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилаючись на те, що з нього у примусовому порядку було стягнуто

62 555,86 грн. аліментів на утримання ОСОБА_1 просив стягнути з неї зазначені кошти як безпідставно набуті, оскільки підстава набуття таких коштів відпала.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів задоволено.

Стягнуто на з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти у сумі 62 555,86 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у якій він просив скасувати рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав 29 жовтня 2019 року, що підтверджується відомостями штрихкодового ідентифікатора конверту апеляційного суду.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши наведені доводи та вивчивши надані докази, вважаю, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 62 555,86 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик