КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/2455/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у складі судді Остапчук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження та стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження та стягнення збитків, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: автомобілем марки СITROEN, модель С3, колір - синій, рік випуску - 2007, шасі номер НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом зняття львівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» приватного обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а саме: наступного запису: Вид обтяження: приватне обтяження; Тип реєстрації: Поточна; Тип обтяження: застава рухомого майна; Зареєстровано 15.12.2013 року 14:08:54 за №14072688 реєстратором: приватний нотаріус Ковальчук С.П., АДРЕСА_1, тел.НОМЕР_4; Підстава обтяження: Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, 2949, 2950, 08.12.2011, ОСОБА_4; Об'єкт обтяження: інший транспортний засіб, СITROEN СЗ SХ 1.4І, Номер об'єкта НОМЕР_3, Номер державної реєстрації: НОМЕР_5; Відомості про обмеження відчуження: за погодженням з обтяжувачем; Обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», код: 34047020, 01133, м.Київ, вулиця Щорса, будинок №36-Б; Боржник: ОСОБА_6, код: НОМЕР_2, АДРЕСА_2; Розмір основного зобов'язання: 14324,25 доларів США; Строк виконання зобов'язання: 15.12.2018 року; Термін дії: 15.12.2018 року; Звернення стягнення: не зареєстровано; а також стягнути з ПАТ «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020, адреса: 01014, м.Київ, бульвар Дружби Народів, 38) (Відповідача) на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 73 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від 24 грудня 2016 року вона (ОСОБА_2.) є власником автомобіля марки СITROEN, модель - СЗ, колір: сірий, рік випуску: 2007, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданим Центром 4641 24.12.2016 року.

На момент набуття права власності на автомобіль до відома позивачки було доведено, що першим власником транспортного засобу був ОСОБА_6, а також те, що автомобіль перебував в заставі ПАТ «Укрсиббанк» в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6 перед банком, наступним - ОСОБА_7, який його придбав в межах процедури виконавчого провадження на аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна 08 листопада 2012 року, що підтверджується протоколом проведення аукціону №1512243.

Отже, автомобіль неодноразово на законних підставах змінював власника з одночасною перереєстрацією без жодних застережень в МРЕВ - спочатку його власником був позичальник банку ОСОБА_6 і він був обтяжений заставою; далі - ОСОБА_7, покупець-переможець аукціону, при цьому, у зв'язку із реалізацією на торгах застава автомобіля припинилася в силу вимог п.3 ч.1 ст.593 ЦК України та ст.28 Закону України «Про заставу»; далі - ТзОВ «Автокредит Плюс» і після цього - позивачка, яка придбала транспортний засіб у ТзОВ «Автокредит Плюс» шляхом укладення з останнім договору фінансового лізингу від 03 листопада 2014 року за №ZR00I.

28 серпня 2017 року позивачці стало відомо, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (ДРОРМ) наявний запис про зареєстроване 15.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. приватне обтяження, а саме - застава автомобіля; підстава обтяження - Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, 2949, 2950, 08.12.2011, ОСОБА_4; обтяжувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», код: 34047020, 01133, м.Київ, вулиця Щорса, будинок36-Б.

28 серпня 2017 року позивачка звернулася до AT «Дельта Банк» з письмовою заявою припинити обтяження належного їй майна та надала підтверджуючі документи, які свідчать про припинення застави у зв'язку із реалізацією предмету застави на аукціоні.

18 вересня 2017 року відповідач відмовив в задоволенні заяви позивачки з причини відсутності у нього відомостей щодо реалізації належного позивачці майна у рамках виконавчого провадження.

04 жовтня 2017 року між позивачкою та ОСОБА_8 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу (CITROEN СЗ, реєстраційний номер: НОМЕР_1). Відповідно до пункту 1 вказаного договору його сторони зобов'язалися у строк до 12 жовтня 2017 року укласти основний договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Крім того, з умов договору (пункт 3.1.) вбачається, що покупцю відомо про наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про зареєстровану ПАТ «Дельта Банк» 15.12.2013 року заставу вказаного у цьому договорі автомобіля, однак продавець зобов'язався вилучити вказане обтяження з реєстру до дня укладення основного договору.

Також, 04 жовтня 2017 року позивачка на адресу відповідача надіслала заяву про припинення обтяження автомобіля та вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в строк до 12 жовтня 2017 року. Заява отримана Відповідачем 09 жовтня 2017 року, але Витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12 жовтня 2017 року свідчить, що незаконне обтяження за заявою відповідача не було припинене.

У зв'язку з невилученням відповідачем запису про обтяження з ДРОРМ основний договір купівлі-продажу транспортного засобу між позивачкою та ОСОБА_8 12 жовтня 2017 року не було укладено.

Незаконне обтяження автомобіля за заявою відповідача не було припинене і станом на 18 жовтня 2017 року.

20 жовтня 2017 року позивачка на вимогу ОСОБА_8, на підставі пункту 6 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу сплатила останньому штраф у розмірі 73 000 грн.

Таким чином, станом на момент подання цього позову, внаслідок невиконання відповідачем передбаченого чинним законодавством України зобов'язання з вчинення дій, спрямованих на виключення запису про обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, позивачка позбавлена права розпоряджатися своєю власністю та сплативши штраф у розмірі 73 000 грн. понесла збитки.

У зв'язку з накладеним обтяженням вона (позивачка) не може в повній мірі використовувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлена права розпоряджатися власністю. Тому існує необхідність в усуненні перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Припинено обтяження транспортного засобу у вигляді застави рухомого майна. зареєстрованого 15.12.2013 року за №14072688, реєстратором: Приватним нотаріусом Ковальчук С.П., адреса: 01032, м.Київ, вулиця Саксаганського, 119, офіс 12 Обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», код: 34047020, 01133, м.Київ, вулиця Щорса, буд.36-Б; Боржник: ОСОБА_6, на автомобіль CITROEN, номер об'єкта НОМЕР_3, 2007 р оку випуску, реєстраційний НОМЕР_5.

В іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 73 000 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення, яким зазначену позовну вимогу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Транспортний засіб відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №22131239 від 23.12.2008 року, був предметом застави за договором від 14.09.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 (а.с.66-71).

Судом встановлено, що автомобіль, який є власністю позивачки, був реалізований на публічних торгах у зв'язку зі стягненням заборгованості з ОСОБА_6. Після проведення торгів сума, за яку було продано автомобіль, була спрямована на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції. (а.с. 12-14).

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання припиненим встановлене ПАТ «Дельта Банк» обтяження на належне ОСОБА_2 на праві власності майно, а саме: СITROEN, модель СЗ, колір - синій, рік випуску - 2007, шасі номер - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, судом встановлено, що 04.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до цього договору 20 жовтня 2017 року позивачкою були сплачені штрафні санкції у розмірі 73 000 грн. на користь ОСОБА_8, які є його збитками, і які він поніс внаслідок незняття обтяження.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент підписання попереднього договору позивачці було відомо як про наявність обтяження на автомобіль, а тому вона не могла реально розраховувати на отримання прибутку від продажу предмету застави.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» придбав у ПАТ «Укрсиббанк» права вимоги за кредитами, а 08 листопада 2012 року в межах процедури виконавчого провадження реалізував на аукціоні предмет застави (майбутній автомобіль позивачки) за одним з придбаних кредитів, а 15 грудня 2013 року зареєстрував в ДРОРМ заставу реалізованого на аукціоні автомобіля.

Від 24.06.2016 року позивачка є власником автомобіля СITROEN, модель СЗ, колір - синій, рік випуску - 2007, шасі номер - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.

Позивачка набула права власності на даний автомобіль шляхом укладення з ТзОВ «Автокредит Плюс» договору фінансового лізингу від 03 листопада 2014 року за №ZR00I.

Відповідно до відомостей з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.10.2017 року №53690610 на автомобіль СITROEN СЗ SХ 1.4І, шасі номер - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, у відповідності до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами 2949, 2950 від 08.12.2011 зареєстровано обтяження (застава рухомого майна), у якому обтяжувачем є відповідач ПАТ «Дельта Банк», а боржником - ОСОБА_6 (а.с.24-25).

Проте, відповідно до протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ОСОБА_6, за №1512243 від 08.11.2012 року, виданого Філією 15 Приватного підприємства «НИВА В.Ш.», та списком присутніх на аукціоні, даний автомобіль був реалізований відділом державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції згідно протоколу проведення аукціону і переможцем торгів був ОСОБА_7 (а.с.12-14).

Отже, застава автомобіля СITROEN СЗ, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, як вид забезпечення виконання зобов'язання була припинена ще 08 листопада 2012 року у зв'язку з реалізацією автомобіля як предмету застави на аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, в якій стягувачем був відповідач, так як вбачається з витягів з ДРОРМ, право вимоги за кредитами відповідачем було придбано 08.12.2011 року.

Проте, незважаючи на факт припинення застави на підставі ст.593 ЦК України та ст.28 Закону України «Про заставу» відповідач зареєстрував приватне обтяження (заставу) 15.12.2013 року, а 21.02.2017 року головним державним виконавцем Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №469/375/14-ц; 2/469/229/14, виданого 15.07.2014 року Березанським районним судом Миколаївської обл. (а.с.65)

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За ч.1, п.7 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до матеріалів справи, підстав для витребування автомобіля не має, оскільки він був придбаний за відплатним договором та у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з частиною другою ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.593 ЦК України однією з підстав припинення права застави є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

За матеріалами справи ОСОБА_2 є власником автомобіля СITROEN СЗ. Вказаний транспортний засіб перебуває під приватним обтяженням, чим порушується право власності позивачки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

За вимогами ст.28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Вказаний транспортний засіб, відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №22131239 від 23.12.2008 року, був предметом застави за договором від 14.09.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 (а.с.66-71).

Судом було встановлено, що автомобіль, який є власністю позивачки, був реалізований на публічних торгах у зв'язку зі стягненням заборгованості з ОСОБА_6. Після проведення торгів сума, за яку було продано автомобіль, була спрямована на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції (а.с.12-14).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання припиненим встановленого ПАТ «Дельта Банк» обтяження на належне ОСОБА_2 на праві власності майно, а саме: СITROEN, модель СЗ, колір - синій, рік випуску - 2007, шасі номер - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, судом встановлено, що 04.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого 20 жовтня 2017 року позивачкою були сплачені штрафні санкції у розмірі 73 000 грн. на користь ОСОБА_8, які є його збитками, і які він поніс внаслідок незняття обтяження.

Відповідно до ч.1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За п.п.1, 2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. За ст.44 зазначеного закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

За загальними положеннями ЦК України про відшкодування шкоди, ст.1166 ЦК України, яка передбачає позадоговірну відповідальність, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Позивачка зазначала, що саме з вини відповідача, який повинен був зняти заборону на відчуження, за її заявою та не здійснив цього вчасно, вона понесла збитки, а саме,не підписала основний договір та сплатила 73 000 грн.

Проте, суд дійшов вірного висновку, що на момент підписання попереднього договору позивачці було відомо як про наявність обтяження на автомобіль, а, отже, вона не могла реально розраховувати на отримання прибутку від продажу предмету застави.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: