12.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/4447/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/4447/2018
Номер провадження: 2/205/910/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_4 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 06 грудня 2003 року по 14 листопада 2017 року він перебував з ОСОБА_1 (далі - Відповідач) у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуте спірне майно: домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. Позивач зазначає, що враховуючи те, що спірне домоволодіння було придбано під час шлюбу за спільні кошти, тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки шлюбні стосунки між ними розірвано 14 листопада 2017 року, а в добровільному порядку вирішити питання поділу домоволодіння не можливо, то він вимушений звернутися до суду, та просити суд визнати, що домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, а також, поділити між ними вищевказане домоволодіння, визнавши за ними право власності по 1/2 частині домоволодіння.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та його представник у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засідання позовні вимоги визнала частково, просила суд відступити від засад рівності часток подружжя, та визнати за позивачем право власності на 1/3 частини спірного майна у вигляді вказаного домоволодіння, а за відповідачем на 2/3 такого нерухомого майна через обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема через самовільне розпорядження позивачем майном, що є спільною сумісною власністю подружжя.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2003 року по 14 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ № 239558 від 14.11.2017 року (а.с.23).

Судом також встановлено, що 31.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та яка складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди. Такий договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером № 1693 (а.с.4-5). Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вищевказане домоволодіння було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Сторони добровільно не домовилися про порядок поділу майна, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про поділ сумісного майна подружжя.

Оскільки у сторін про справі є наявним спір щодо вказаного майна, то суд приходить до висновку, що вимоги про необхідність поділу майна за своєю правовою природою є обґрунтованими та підлягають розгляду в судовому порядку.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однією з підстав набуття права спільної сумісної власності виступає факт укладення (реєстрації) шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексу України поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на наведене, суд доходить висновку що спірне домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 до ОСОБА_1.

В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди, (а.с.8-9).

Виходячи з цих положень чинного законодавства, правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 та 1 ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. За неможливістю такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч.2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки.

В даному випадку доказів можливості поділу вказаного спірного обєкту нерухомого майна в натурі суду сторонами не представлено.

Частиною 1 статті 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Частиною 2 статті 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Приймаючи до уваги викладене, та виходячи з аналізу зазначених норм у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358 ЦК України, право співвласника на виділ частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому для отримання такої компенсації необхідною умовою є відповідне волевиявлення співвласника. Відповідно до ч.5 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному із подружжя грошової компенсації можливо за умови попереднього внесення одним з подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України в пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 роз'яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суд зауважує, що у разі не вчинення дій щодо сплати грошової компенсації, а також не вчинення одним із подружжя дій щодо припинення права другого з подружжя на частку у спільному майні, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно в їхній спільній частковій власності.

В даному випадку сторони волевиявлення щодо отримання грошової компенсації не висловлювали, наполягали на визначенні ідеальних часток у праві власності на спірне майно.

Згідно частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 зазначеної норми передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частина 3 цієї ж норми матеріального закону передбачає можливість за рішенням суду збільшити частку дружини, чоловіка, якщо з нею, ним, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Таким чином, звертаючись до суду із вимогою про відступлення від засад рівності часток, сторона відповідача повинна була довести суду наявність вказаних обставин, що мають істотне значення, або обставину того, що розмір аліментів, які вона одержує, є недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Такий висновок суду ґрунтується на вимогах ч.1 ст.12 ЦПК України згідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ст.ст.76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку сторона відповідача не надала жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення.

Відтак, в даному випадку у суду відсутні правові підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні.

З огляду на наведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального закону, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, поділу нерухомого майна у вигляді домоволодіння № 22 по вул. Комітетська у м. Дніпрі шляхом визнання права власності на 1/2 частину такого домоволодіння за кожною із сторін, із наступним припиненням права спільної сумісної власності сторін на таке майно.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 61, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 316, 317, 319, 358 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

2. Визнати, що домоволодіння № 22, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Комітетська, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22).

3. Поділити нерухоме майно у вигляді домоволодіння № 22, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Комітетська, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди, яке належить ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) на праві спільної сумісної власності наступним чином:

- визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) право власності на 1/2 частину домоволодіння № 22, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Комітетська, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди;

- визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) право власності на 1/2 частину домоволодіння № 22, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Комітетська, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди.

4. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) на домоволодіння № 22, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Комітетська, що розташоване на земельній ділянці площею 1 025 кв.м. (кадастровий номер :08:138:0016) та складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 15.5 кв.м., загальною площею 27, 0 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, душ літ. Е, 1-7 споруди.

5. Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49086, м. Дніпро, вул. Комітетська, буд. 22) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан