Справа № 714/432/18
Провадження № 2/714/6/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючий-суддя: Козловська Л.Д.

при секретарі: Онофрей Ш.К.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилаються на наступне. ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_1, які починаючи з 21.04.1993 року та поданий період часу проживають та зареєстровані у домоволодінні № 9 по вул. Прутська у с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області. У вересні 2016 року позивачам стало відомо, що відповідно до свідоцтва про право власності №16 від 1981 року, власником вказаного житлового будинку являється ОСОБА_5, яка проживає та має господарство по вул. Прутська, 11 в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області. Позивачі з 1993 року добросовісно та безперервно відкрито володіють та користуються житловим будинком з побутовими спорудами № 9 по вул. Прутська у с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області, проводили ремонти без заперечень власника, оплачували комунальні платежі, у звязку з чим, на підставі ст. 344 ЦК України, просили визнати за ними право приватної власності за набувальною давністю на вказане домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А» площею 40,10 кв.м., сараїв літер «Ж», «И», «К», вбиральні літ. «Б», криниці. Під час розгляду справи позивачі скористалися правом передбаченим ст. 49 ЦПК України та подали суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої відмовилися від позовних вимог в частині визнання права власності за набувальною давністю на сараї літер «Ж», «И», «К», за адресою вул. Прутська, № 9 , в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

У судовому засіданні позивачі дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснила суду, її довірителька ОСОБА_1 та співпозивач ОСОБА_3 у вересня 2016 року стало відомо, що власником домоволодіння спорудами № 9 по вул. Прутська у с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області є відповідач, більше 15 років, а саме з 2001 по 2015 та по даний період часу добросовісно та безперервно відкрито володіють та користуються відповідним житловим будинком та не знали, що власником являється відповідач, у звязку з чим просила суд задовольнити заявлену позовну вимогу.

Відповідач на призначені судові засідання не зявилась, однак від її імені діяв представник ОСОБА_4, який подав суду заперечення на позов та просив суд відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України,при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння, добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що вінволодіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 березня 1988 року виданим державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 стала спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_6, до якої перейшов житловий будинок житловою площею 28 м. кв. розташований в с. Лунка Глибоцького (нині Герцаївського) району.

Крім цього, постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07.11.2017 року позивачки ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені позовних вимог, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Прутський, 9 с.Лунка Герцаївського району Чернівецької області, так як зазначене господарство належить відповідачу, та земельна ділянка перебуває у її користуванні, зазначене господарство належить їй, та земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача. Постановою Вінницького адміністративного апеляційного суду від 20.12.2017 року, постанова Герцаївського районного суду від 07.11.2017 року залишено без змін. Враховуючи наведене, позивачам було відомо, що відповідач фактично є власником спірного домоволодіння, а отже позивачі не володіли добросовісно житловим будинком, який є предметом спору.

Окрім цього, у 1993 році позивачі буди зареєстровані у спірний житловий будинок за заявою (дозволом) власника - відповідача по справі, а отже, позивачам було відомо що житловий будинок по вул. Прутський, 9 с.Лунка Герцаївського району Чернівецької області належить відповідачу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як вбачається з Довідок виконавчого комітету Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №№782, 783 від 03.05.2018 року, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрвоані та проживають у житловому будинку розташованого у с. Лунка по вул. Прутська, 9, Герцаївського району Чернівецької області (а.с.13-14).

Даний житловий будинок успадкований відповідачем ОСОБА_5 на підставі заповіту після смерті ОСОБА_6, який помер 09.03.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 березня 1988 року (а.с.16). З пояснень сторін по справі судом встановлено, що відповідач по даний період часу не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на успадкований нею будинок.

З довідки №188-вих від 08.05.2018 року Герцаївського РЕМ АТ «Чернівціобленерго», позивач ОСОБА_1 з 2004 року платила та надалі здійснює оплату за спожиту електроенергію використану на обслуговування домоволодіння по вул. Прутська №9 в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області ( а.с.19). Відповідачем даний факт не оспорювався, як і факт здійснення позивачами періодичних та капітальних ремонтів у відповідному домоволодінні, що свідчить про відкрите володіння ними вказаним житловим будинком.

Даючи законну та правову оцінку доказам по справі суд дійшов до наступних висновків.

Верховний Суд України в ухвалі від 10 червня 2009 року зазначив, що враховуючи положення ст.5 ЦК України про дію законів у часі та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р.

03 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 153/608/17, провадження № 61-2689св18 (ЄДРСРУ № 78297347) досліджував питання визнання право власності в порядку набувальної давності.

Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 922/1574/17 суд зазначив, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна.

Тобто, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Володіння без правової підстави це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що позивачі відкрито та безперервно володіють житловим будинком по вул. Прутська, 9 в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області. Так як власником домоволодіння яке є предметом спору являється відповідач, яка в свою чергу набула право власності в порядку спадкування однак не зареєструвала його у встановленому законом порядку та не відмовилась від права власності на відповідне нерухоме майно, в цьому випадку не можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивачі просять визнати право власності за набувальною давністю, добросовісним, а отже відсутні підстави для визнання за ними права власності за набувальною давністю, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.328, 334 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81-89, 141, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20.03.2019 року.

Суддя: