ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/701/19 Справа № 179/2044/17 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро України посилалися на те, що 20 червня 2011 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом «КІА Сееd», д/н НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Тоуота Саmry», д/н НОМЕР_4, під керуванням його власника ОСОБА_2 Розмір завданих збитків, спричинених власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту про розмір матеріального збитку від 29 червня 2011 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3, складає 194 008 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на день скоєння ДТП не була застрахована, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн. в межах обов'язкового ліміту. Позивач вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, тому до МТСБУ після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до ОСОБА_1, як до винної особи, що було підставою його звернення до суду, тому просили суд стягнути з відповідача на користь МТСБУ, в порядку регресу, сплачене страхове відшкодування у сумі 50 000 грн., а також судові витрати (т.1 а.с.2-4).

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2018 року позовні вимоги МТСБУ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ матеріальні збитки у сумі 50000 грн. та судовий збір - 1378 грн (т.2 а.с.25-26).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог МТСБУ (т.2 а.с.31-33).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за те, що він 20 червня 2011 року приблизно о 14 годин 30 хвилин, керуючи належним йому автомобілем «КІА Сееd», д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Козинця у с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровській області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, обрав швидкість руху транспортного засобу, при який втратив можливість контролювати його рух, внаслідок чого на закругленні проїжджої частини дороги ліворуч, поблизу з будинком № 45, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся назустріч з автомобілем «Тоуота Саmry», д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 Водій - відповідач ОСОБА_1 грубо порушив п.12.1 ПДР України, невиконання якого знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: політравми, гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичного артриту скронево-нижньощелепного суглоба зліва з порушенням функції жування, саден і синців на обличчі, забитої рани обличчя, саден на попереку, забиття лівої руки і ноги, гемартрозу лівого колінного суглоба, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров'я (т.1 а. с. 5-7).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року вищевказаний вирок суду був залишений без змін в частині обвинувачення.

Згідно звіту про розмір майнової шкоди, спричиненої володільцю КТС «Тоуота Саmry», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок пошкодження під час ДТП від 04 липня 2011 року, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля значно перевищує ринкову вартість аналога. При цьому, виходячи з п. 8.1. Методики товарознавчої експертизи- майнова шкода, спричинена володільцю автомобіля, дорівнює ринковій вартості аналога з урахуванням корегування за недопробіг і складає 194008 грн. Вказаним звітом також встановлено, що вартість неушкоджених залишків транспортного засобу складає 69131 грн. (т.1 а.с.9).

На день скоєння ДТП, 20 червня 2011 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, а тому 24 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.8).

Наказом МТСБУ № 944 від 12 лютого 2014 року, з урахуванням довідки №1 від 06 лютого 2014 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вирішено сплатити потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 50000 грн. (т.1 а.с. 10, 11)

МТСБУ 14 лютого 2014 року перерахувало ОСОБА_2 50 000 грн. на його банківський рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 1/14630 (т.1 а.с.11).

Листом від 19 березня 2014 року МТСБУ запропонувало відповідачу ОСОБА_1 сплатити у добровільному порядку страхове відшкодування, сплачене ними потерпілому ОСОБА_2 у сумі 50000 грн., зазначивши щодо можливої реструктуризації боргу (т.1.а.с.147).

Однак, відповідачем не була сплачена МТСБУ вказана сума виплаченого ОСОБА_2 страхового відшкодування, що було підставою звернення позивача до суду.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV від 01.07.2004 року (в редакції, що була чинною на день скоєння ДТП), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 38.2 ст. 38 зазначеного закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Аналогічне положення містять норми ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Задовольняючи позовні вимоги МТСБУ, суд першої інстанції посилався на їх обгрунтованість та доведеність, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Вимоги щодо належності, допустимості та достовірності доказів встановлюють статті 77-79 ЦПК України, згідно з якими обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначено в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» суд при дослідженні експертного висновку повинен з'ясувати чи було додержано вимоги законодавства при проведенні експертизи; компетентність експерта та чи не вийшов він за межі своїх повноважень, достатність поданих експертові об'єктів для дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму спричиненої моарльної шкоди в розмірі 14 825 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.2 а.с.55-67).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року залишено без змін (т.2 а.с.68-72).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільнихз і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року залишено без змін (т.2 а.с.116-119).

Зазначеним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року встановлено, що звіт про розмір майнової шкоди в розмірі 194 008 грн. від 29 червня 2011 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3, не є належним та допустимим доказом визначення матеріальної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

Саме з цих підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 144008 грн., яка є різницею між розміром матеріальної шкоди, визначеної звітом від 29 червня 2011 року, у сумі 194008 грн. та страховим відшкодуванням, сплаченим МТСБУ у сумі 50000 грн., було відмовлено.

У зазначеному рішенні суду від 21 квітня 2015 року встановлено, що висновки суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 прямо протирічать у викладеному ним дослідженні, а саме: вартість відновлювальних робіт автомобіля ТОЙОТА КЕМРІ д/н НОМЕР_4 становить 317 379, 32 грн., що набагато перевищує ринкову вартість аналога та в даному разі, виходячи з п. 8.1.а Методики товарознавчої експертизи - матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля дорівнює ринковій вартості аналога, з урахуванням коригування на недопробіг і становить - 194008,00 грн. Як слідує з цього ОСОБА_3 при наявності цілих елементів і деталей автомобіля вказує відновлювальну вартість ремонту всього автомобіля, що перевищує набагато ринкову вартість аналога останньої моделі. Крім того, у своєму висновку ОСОБА_3 вказує на огляд транспортного засобу в АДРЕСА_1 в присутності представника власника автомобіля 04 червня 2011 року, тобто до самої дорожньо-транспортної пригоди 20 червня 2011 року. Товарознавча експертиза з цього питання на підтвердження висновків ОСОБА_3 не була проведена ні одним державним структурним підрозділом експертної установи.

Суд встановив, що висновки ОСОБА_3 не можуть бути покладені в обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди і з тих підстав, що у зазначеному висновку оцінювача вказано: «що стосується решти складових, то визначити їх придатність і вартість можливо тільки на підставі діагностики на спеціалізованих підприємствах автосервісу. Тобто дане дослідження находиться поза компетенцією оцінювача».

Отже, вказаним рішенням суду встановлено, що звіт про розмір майнової шкоди в розмірі 194 008 грн. від 29 червня 2011 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3, не є належним та допустимим доказом визначення матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Саме на звіт про розмір майнової шкоди в розмірі 194 008 грн. від 29 червня 2011 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3, посилалися в позовній заяві у даній справі, що переглядається позивач МТСБУ, заявляючи позовні вимоги про стягнення компенсації понесених витрат у сумі 50000 грн., оскільки на підставі вказаного звіту і було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 .

Слід зазначити, інших доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, крім вищевказаного звіту ОСОБА_3, оцінку якого було надано у вищезазначеному рішенні та ухвалі апеляційного суду, суду надано не було.

При цьому колегія суддів не може погодитись з доводами МТСБУ, викладеними у письмових поясненнях щодо розміру виплаченого страхового відшкодування від 13 червня 2017 року, в яких містяться посилання на розписку, складену ОСОБА_1, якою, на переконання МТСБУ, сторони погодили розмір матеріального збитку, оскільки вказаний документ не може бути підставою для визначення розміру страхового відшкодування в силу Закону України "Про страхування".

Із копії заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування вбачається, що до неї був доданий звіт ОСОБА_3 про розмір майнової шкоди КТС «Тоуота Саmry», тобто звіт, який визнаний судами недостовірним та таким, що не може підтверджувати дійсний розмір завданої матеріальної шкоди власнику КТЗ (т.1 а.с.3).

Вказані обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ.

В апеляційному суді на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, однак відповідних клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог МТСБУ

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - скасувати .

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 2067 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді