Справа пр. №2/756/2216/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретарів судового засідання - Лісовенка О.О.,

Приходько І.А.,

учасники справи:

представник позивача - Чередніченко М.М.,

представник відповідача - Новосад Т.О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі - ТОВ "Порше Мобіліті") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування збитків.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 січня 2013 року ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №50007287, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 207802,56 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 25466,00 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною відсотковою ставковою EURIBOR, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля Volkswagen Golf, кузов № НОМЕР_1 .

17 червня 2013 року сторони внесли зміни до п. 3.1 кредитного договору.

23 грудня 2013 року ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1, якою внесли зміни до кредитного договору від 11 січня 2013 року №50007287, згідно з якою ОСОБА_1 отримала додатковий кредит у сумі 53692,87 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 6471,36 доларам США, зі змінною відсотковою ставковою EURIBOR, з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів за договором страхування.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу від 14 січня 2013 року №50007287, за умовами якого відповідач передала в заставу позивачеві належний їй на праві власності автомобіль Volkswagen Golf, кузов № НОМЕР_1 .

Як стверджувало ТОВ "Порше Мобіліті", позичальник не дотримувалась умов кредитного договору, не сплачувала щомісячні платежі, а тому 17 квітня 2015 року кредитодавець звернувся з вимогою про дострокове повернення кредиту, проте ОСОБА_1 її проігнорувала.

З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями), що складається з заборгованості за кредитом у сумі 454820,64 грн, процентів за користування ним у сумі 9854,61 грн, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 47626,03 грн, штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором у сумі 41560,51 грн. Також ТОВ "Порше Мобіліті" просило суд стягнути з ОСОБА_1 збитки, заподіяні товариству у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив суд їх задовольнити.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 17 квітня 2015 року ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до неї з вимогою про дострокове повернення кредиту. Відтак, 17 квітня 2015 року змінивши строк виконання зобов`язання за кредитним договором, позивач повинен був пред`явити позов до суду у термін до 17 квітня 2018 року. Натомість ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до суду з позовом лише 02 листопада 2018 року. Також ОСОБА_1 вказувала на неправильність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями). З цих підстав відповідач просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті".

25 лютого 2019 року представником відповідача подано до суду заяву про застосування позовної давності.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском ТОВ "Порше Мобіліті" позовної давності.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом з`ясовано, що 11 січня 2013 року ТОВ "Порше Мобіліті" (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №50007287, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 207802,56 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 25466,00 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною відсотковою ставковою EURIBOR, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля Volkswagen Golf, кузов № НОМЕР_1 . Договір складається з Кредитного договору, Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту (т. 1, а. с. 24-36).

17 червня 2013 року сторони внесли зміни до п. 3.1 кредитного договору (т. 1, а. с. 44-45).

23 грудня 2013 року ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 підписали додаткову угоду №1, якою внесено зміни до кредитного договору від 11 січня 2013 року №50007287. За цією додатковою угодою ОСОБА_1 отримала додаткову суму кредиту у розмірі 53692,87 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 6471,36 доларам США, зі змінною відсотковою ставковою EURIBOR, з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів за договором страхування (т. 1, а. с. 37-43).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями) ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу від 14 січня 2013 року №50007287, відповідно до якого відповідач передала в заставу позивачеві належний їй на праві власності автомобіль Volkswagen Golf, кузов № НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 46-52).

Сплата кредиту та процентів за користування ним повинна була здійснюватися згідно з Графіком погашення кредиту. У ньому передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обміннім курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування. Цей Графік містить суму платежу за розрахунковий період, вказаний у еквіваленті у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з пп. 3.2.1 п. 3.2 Загальних умов кредитування (в редакції, викладеній додатковою угодою від 23 грудня 2013 року №1) кредитодавець має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суми додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення такого повідомлення (п. 3.3 Загальних умов кредитування (в редакції, викладеній додаткового угодою від 23 грудня 2013 року №1)).

Зазначеним пунктом кредитного договору сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

У зв`язку з простроченням позичальником ОСОБА_1 термінів сплати чергового платежу з повернення кредиту та процентів за користування ним ТОВ "Порше Мобіліті" змінило строк виконання основного зобов`язання, 17 квітня 2015 року звернувшись до позичальника з вимогою достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (т. 1, а. с. 98-99).

Аналіз змісту ст. ст. 1050, 1054 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно з його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, то відповідний строк для пред`явлення вимоги до боржника, обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

У вимозі про дострокове повернення кредиту від 17 квітня 2015 року ТОВ "Порше Мобіліті" вимагало сплатити кредит та проценти за користуванням кредитом протягом тридцяти календарних днів з дня одержання позичальником цієї вимоги. У випадку неповернення кредиту кредитодавець зазначив, що він вживатиме заходів з примусового стягнення заборгованості за кредитом, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 вимоги щодо дострокового повернення кредиту у строк, вказаній у цій письмовій вимозі від 17 квітня 2015 року, ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. з заявою про видачу виконавчого напису щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом на предмет застави - автомобіль Volkswagen Golf, кузов № НОМЕР_1 . 23 червня 2015 року нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на указаний транспортний засіб у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Порше Мобіліті" за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Отже, проценти за користування кредитними коштами у сумі 139158,39 грн за період з 01 червня 2015 року по 30 липня 2018 року та у сумі 9854,61 грн за період з 01 червня 2018 року по 22 серпня 2018 року стягненню не підлягають, позаяк вони нараховані позивачем після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту (зміни строку виконання основного зобов`язання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті).

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з ч. 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (ст. ст. 257, 259 ЦК України).

Проте, змінивши строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями), шляхом надіслання позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту від 17 квітня 2015 року, ТОВ "Порше Мобіліті" пред`явило до суду позов про стягнення заборгованості 02 листопада 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що після зміни строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями), ОСОБА_1 жодних платежів на оплату заборгованості за цим договором не здійснювала.

Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу. Відтак, не може бути стягнутий штраф, нарахований на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У ході розгляду справи представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду заяву про застосування позовної давності (т. 1, а. с. 220-222).

Ч. 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що позовна давність щодо вимог ТОВ "Порше Мобіліті" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями) спливла, відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причини пропущення позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ТОВ "Порше Мобіліті" у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту, процентів за користування ним та штрафу.

Доводи позивача щодо того, що ним не пропущено позовну давність щодо стягнення додаткової суми кредиту, отриманої згідно з додатковою угодою від 23 грудня 2013 року №1, якою внесено зміни до кредитного договору від 11 січня 2013 року №50007287, суд відхиляє з таких мотивів.

За положеннями згаданої додаткової угоди позичальник зобов`язалась повернути додаткову суму кредиту та сплатити проценти відповідно до умов кредитного договору та цієї додаткової угоди у строки, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Додатковою угодою №1 п. 3.2 кредитного договору від 11 січня 2013 року №50007287 викладено у новій редакції: "Дострокове повернення кредиту на вимогу компанії. Сторони погоджуються, що компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового погашення кредиту у випадках, передбачених пп. 3.2.1-3.2.9".

Аналіз положень кредитного договору від 11 січня 2013 року №50007287 та додаткової угоди №1 свідчить про те, що кошти, отримані ОСОБА_1 за додатковою угодою від 23 грудня 2013 року №1 не є самостійним кредитом, а є додатковою сумою до кредиту, отриманого нею 11 січня 2013 року. Отже, зміна кредитодавцем строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 означає вимогу достроково повернути суму кредиту, отриманого позичальником 11 січня 2013 року, та отриману нею за додатковою угодою від 23 грудня 2013 року №1.

Таким чином, ТОВ "Порше Мобіліті" пропущено позовну давність і щодо вимоги повернути додаткову суму кредиту, отриману ОСОБА_1 згідно з додатковою угодою від 23 грудня 2013 року №1.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

ТОВ "Порше Мобіліті" заявлено до стягнення з ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми, що складає 42119,33 грн.

Однак усупереч положенням чинного законодавства ТОВ "Порше Мобіліті" нараховано три проценти річних у тому числі і на суму процентів за користування кредитом після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту (зміни строку виконання основного зобов`язання). Крім того, указана сума трьох процентів річних нарахована поза межами позовної давності (з 17 квітня 2015 року по 17 квітня 2018 року).

Також не підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" збитки, заподіяні товариству у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, з огляду на таке.

Нормою ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено законодавцем у ст. 22 ЦК України. Так, положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

ТОВ "Порше Мобіліті" заявлено до стягнення 88007,86 грн у якості компенсації понесених збитків витрати на супроводження процесу повернення заборгованості (кошти, сплачені ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", вчинення виконавчого напису (кошти, сплачені приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Маринець О.С.).

Проте позивачем не доведено те, що вказані витрати були необхідними для відновлення свого порушеного права та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням умов кредитного договору.

За таких умов у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" 88007,86 грн у якості компенсації понесених збитків.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ТОВ "Порше Мобіліті" у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2013 року №50007287 (зі змінами і доповненнями) та відшкодування збитків.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 22, 256-258, 261, 264, 266, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2019 року