Справа № 487/353/19
Провадження № 2/487/984/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 року ОСОБА_1 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1) звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, між сторонами втрачено взаємну повагу, сторони не ведуть спільного господарства, спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини сторін. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач не має наміру зберігати шлюбні відносини та бажає розірвати шлюб, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву просив розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у звязку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 28.12.2007 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 765, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 034055. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте спільне життя сторін не склалося, протягом останнього року стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Вже тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,78,81,200,259,263,264,265 ЦПК України, ст. ст. 104,105,111-115 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Назарова) ОСОБА_4, 28.12.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 765 розірвати.

Залишити прізвище після розірвання шлюбу позивача ОСОБА_1 «Мельницька».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Юріївнисудовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О. Гаврасієнко