Справа № 337/1384/19
Провадження № 2/337/1363/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Карташевої І.В.

представника позивача Гнедчик В.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 19.06.2015 року і отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг. КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.03.2019 року має заборгованість 14470,82 грн., яка складається з: 4842,26 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3159,05 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4856,82 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 447,41 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 665,28 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та судові витрати.

19.04.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги з мотивів викладе них у тексті позову. Також пояснила, що першочергово відповідачці було встановлено кредитний ліміт в 2500 грн.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що кредитних правовідносин з позивачем у неї не було, вона отримувала тільки зарплатну кратку, ніякої кредитної картки не отримувала. Також наполягала, що 2015 році підписувала документи які стосуються отримання зарплатної картки, кредитної картки не отримувала і не користувалася нею.

Представник відповідачки вказав, що заява не є кредитним договором, та у позивач немає підстав для стягнення грошових коштів.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 19.06.2015 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформлена анкету - заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, від імені ОСОБА_1 .

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З наданої копії анкети-заяви від 19.06.2015 року не вбачається, яку саме кредитну картку бажав отримати відповідач і яка сума кредиту йому необхідна.

Згідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток, наданого позивачем випливає, що існує чотири види кредитних карток «Універсальна» з різними умовами кредитування.

На підтвердження умов кредитування, позивачем окрім анкети-заяви від 19.06.2015 року, надано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,«Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD»,та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку, також не можливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом.

У анкеті-заяві від 19.06.2015 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачкою не було визнано факт отримання кредитних коштів від банку, не визнано отримання кредитної картки.

Позивачем до суду не надано будь яких доказів отримання відповідачкою кредитної картки, її активацію та використання.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин.

Належних і допустимих доказів заборгованості у відповідача у розумінні положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до суду не надав.

Враховуючи наведене, суд не вважає письмовий доказ - розрахунок заборгованості, наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених банком у позовній заяві.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, та підтвердження їх доказами.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 81, 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІІРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 19.06.2015 року у розмірі 14470,82 грн., та судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 28.11.2019 року.

Суддя: