Єдиний номер справи 477/2054/17
Провадження 22-ц812/275/19 Головуючий по 1 інстанції Козаченко Р.В.
22-ц812/433/19 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 березня2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: прокурора Цвікілевич Н.В., представника позивача Михайленко Г.В., представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_7

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018р.

за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Вітовської державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват-Південь» про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також визнання недійсними та скасування державних актів,

встановила:

У жовтні 2017 року перший заступник прокурора Миколаївської області пред'явив в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації позов до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також визнання недійсними та скасування державних актів

Зазначав, що розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 202-р від 02 квітня 2008 року затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність земельні ділянки ОСОБА_6, ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області площами 0,80 га кожному.

На підставі цього розпорядження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали державні акти серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Проте за даними кадастрових планів та графічних матеріалів проектів відведення земельних ділянок вони частково входять у межі прибрежної захисної смуги річки Інгул, де діють обмеження у використанні прибрежних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Посилаючись на те, що вказані вище земельні ділянки передані у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за рахунок земель водного фонду, що є порушенням вимог чинного законодавства, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати ці розпорядження та визнати недійсними державні акти.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018р. позов задоволено. Постановлено визнати недійсними та скасувати:

-розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 202-р від 02 квітня 2008 року про затвердження проектів землеустрою та надання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у приватну власність земельних ділянок площею 0,80 га кожному для ведення особистого селянського господарства в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області.

-державні акти серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 про право власності на земельні ділянки площею 0,80 га, видані 09 квітня 2008 року відповідно ОСОБА_6, ОСОБА_7

В апеляційній скаргах відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 посилаючись на незаконність рішення суду, просили його скасувати і ухвалити нове рішенні про відмову в задоволенні позову.

Прокурор, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст.14,19 Конституції).

Суд визнає незаконним (недійсним) та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст.21 ЦК, ст.ст.152,155 ЗК).

Відповідно до ст.58 ЗК ст.4 ВК до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Статтями 60 ЗК, 88 ВК передбачено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Для середніх річок прибережна захисна смуга становить 50 метрів.

При відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, передбачених в ст.88 ВК (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду України у справі №6-14цс14 від 21 травня 2014р, у справі №6-175цс14 від 19 листопада 2014р.).

За правилами п.«д» ч.4 ст.84 ЗК до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою (ст.21 ЗК) для визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області №202-р від 02 квітня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства на території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області та передано у власність земельні ділянки площею 0,80 га.

На підставі цього розпорядження ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали державні акти серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,80 га для ведення особистого селянського господарства.

0,76 га площі земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_6, ОСОБА_7 входять до прибережної захисної смуги річки Інгул. Даний факт підтверджується проектом із землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 15 листопада 2007р., розробленого ТОВ «Приват-Південь» (договір №153/11 від 15 листопада 2017р.) а саме: викопіюванням із плану землекористування Воскресенської селищної ради, описом і графічним зображенням меж земельних ділянок обмежених у використанні, планом меж зон обмежень (а.с.16-30), рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016р. (справа №477/475/16-ц), залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також визнання недійсними та скасування державних актів (а.с.37-43).

Згідно довідки Південно-Бузького басейного управління водних ресурсів від 21 грудня 2015р. річка Інгул належить до середніх річок.

За таких обставин, а саме невідповідності розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області вимогам земельного та водного законодавства, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для визнання його незаконним та скасування, а також для задоволення похідних вимог про визнання недійсними державних актів, які були видані на підставі протиправного розпорядження.

Аргументи щодо порушення норм матеріального права, а саме не застосування наслідків спливу позовної давності не можна визнати обґрунтованими.

За змістом ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк позовної давності не пропущений, так як позивачу землевпорядна документація не надавалась, а тому встановити, що частина площі виділених земельних ділянок входить до прибережної захисної смуги річки Інгул позивач був позбавлений можливості і дізнався про порушене право лише з листа прокурора в 2016р., який у свою чергу з'ясував порушення закону під час перевірки Публічної кадастрової карти України в 2015р.

Оскільки суд постановив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2019р.

Головуючий: Судді: