печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуПечерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Кирилюк С.С.,

державного виконаця Коваль Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Людмили Івановні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні № 57547193 з примусового виконання рішення Печерського районного суд м. Києва у справі 757/75412/17-ц за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Печерського РВ ДВС міста Київ ТГУЮ у м. Києві Коваль Л.І. звернувся до суду з вказаним поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні № 57547193 ОСОБА_4 відкритого для примусового виконання рішення Печерського районного суд м. Києва у справі №757/75412/17-ц від 11.09.2018.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме частиною першою ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець у судовому засіданні подання підтримала, просила задовольнити з викладених в ньому підстав.

Суд, заслухавши думку державного виконаця, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

11.09.2018 рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/75412/17-ц за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 24 907 грн. 75 коп. матеріальної шкоди, 2 500 грн. 00 коп. моральної шкоди, 1 440 грн. 00 коп.,судового збору.

24.10.2018 позивачу видано виконавчий лист по справі №757/75412/17-ц, на підставі якого було відкрито державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. виконавче провадження №57547193.

09.11.2018 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. було накладено арешт на майно боржника.

07.12.2018 за заявою стягувача ОСОБА_6 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. постановою було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

02.01.2019 було направлено виклик до ОСОБА_4, з метою явки до державного виконавця.

02.01.2019, державним виконавцем Коваль Л.І. було направлено запит до Державної міграційної служби України стосовно надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують громадянина України під час перебування за її межами (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

11.01.2019 постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Державним виконавцем було повторно направлено запит до Державної міграційної служби України стосовно надання інформації чи перетинала ОСОБА_4 державний кордон України.

У відповідь листом від 16.01.2019 Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вказав, що не вдається надати запитувану інформацію, у зв'язку з неналежним оформленням запиту.

22.01.2019 державним виконавцем Коваль Л.І. повторно було направлено запит до Державної міграційної служби України стосовно надання інформації чи перетинала ОСОБА_4 державний кордон України.

У відповідь на вказаний запит, Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації надав відповідь, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

08.02.2019 було направлено виклик до ОСОБА_4, з метою явки до державного виконавця.

08.02.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І., виніс постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а саме: виконавчі провадження №5757081 та № 57547193, звів у одне виконавче провадження №58327418.

При цьому, 08.02.2019 постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. у виконавчому провадженні №57547193 було накладено арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться у банківських установах.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду: накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, направлено запити до компетентних органів з метою встановлення наявності майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, проте, вимоги державного виконавця щодо виконання судового рішення, подання декларації проігноровані, сума боргу у розмірі 28 847, 75 грн залишається несплаченою.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та переховування майна, на яке передбачено звернення стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, станом на час звернення до суду у боржника наявна заборгованість 28 847, 75 грн, однак при цьому суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання, не надано доказів того, що вона вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду. Зокрема, посилання державного виконавця, що боржник не з'являвся на виклики державного виконавця, є безпідставними, оскільки суду не надано доказів, а саме підтверджень щодо отримання боржником таких викликів, також суду не надано жодних доказів, які б свідчили, що боржник перетинала територію України в останні роки або доказів, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України, враховуючи те,що боржник похилого віку, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази. Окрім цього суд звертає увагу, що вказане подання є взагалі необґрунтованим, письмові докази, які були надані суду є не належним чином оформленні, оскільки відсутні повноцінні документи з яких можливо встановити всі обставини справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Людмили Івановні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні № 57547193 з примусового виконання рішення Печерського районного суд м. Києва у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 21.02.2019.

Суддя Т.Г. Ільєва