Справа № 404/1523/19
Номер провадження 2/404/373/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Коноваленко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовом, яким просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/200 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/200 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, подали клопотання про витребування у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ярослава Вікторовича копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дівоче прізвище « ОСОБА_6 » до укладення шлюбу із ОСОБА_7 в період з 1970 по 1971 роки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 березня 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2019 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_3 . Витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ярослава Вікторовича копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дівоче прізвище « ОСОБА_6 » до укладення шлюбу із ОСОБА_7 в період з 1970 по 1971 роки.

21 травня 2019 року від начальника Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Плешанової М.Ю. отримано, на виконання вимог ухвали суду від 07 травня 2019 року, витребувані документи.

Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я. В. на виконання ухвали суду від 07 травня 2019 року, надіслано належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

В судове засідання від позивача ОСОБА_1 , через канцелярію суду, надійшла заява, якою вимоги підтримав, просив провести засідання у його відсутності (а.с. 33).

Позивач ОСОБА_2 , її представник також подали заяву щодо його проведення у їх відсутності, вимоги підтримали.

В судове засідання представник відповідача Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, через канцелярію суду, подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вирішення питання залишив на розсуд суду ( а.с. 93).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, повідомлявся. Будь-яких заяв чи пояснень по суті не подавав.

Фіксування судового процесу, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1985 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 12.08.1987 року посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, реєстр №2383 придбано 21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Покупцем зазначено ОСОБА_1 (а.с.6-7, 8,9).

ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується довідкою №70 від 12.02.2019 року, виданої головою квартального комітету №23 (а.с.16) .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кропивницький Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 5) .

27.08.2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, реєстр №5-1296, та яким заповіла ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с.81).

Згідно даних копії спадкової справи №46/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , заведеної 15.09.2016 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В., із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 звернулись: ОСОБА_2 , яка є донькою та з ІНФОРМАЦІЯ_4 інвалід І групи, непрацездатною особою, а також ОСОБА_1 , який доводиться чоловіком померлої та на день її смерті досяг пенсійного віку та є непрацездатним ( а.с. 63-64). У передбачений законом строк ОСОБА_3 не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадшини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Позивачу ОСОБА_1 04.12.2018 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 21/100 частку в спільному майні подружжя спірного будинку через відсутність права власності померлої ОСОБА_4 на частку в спільному майні (а.с. 91). Крім того, 13.12.2017 року також відмовлено позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 21/200 частку, кожному, житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 88-89).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів" за загальними правилами дії законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, що вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ним чинності, ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Згідно ч. 1 ст.22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, що був чинним на час придбання спірного майна, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 КЗпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Положення статей 22, 28 КЗпШС України щодо врегулювання правовідносин належності, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як подружжю майна, придбаного за час шлюбу та щодо рівності часток у разі його поділу являються аналогічними статтям 60, 63, 69, 70, 71 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку.

Відповідно ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування, і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними відповідної ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі ( ч. 1 ст.70 СК України), неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше визначено домовленістю між ними.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, з врахуванням вище вказаного, є всі підстави вважати будинок об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх частки є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними, шлюбний договір між ними не укладався, а тому в порядку поділу будинку за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 21/100 його частку .

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12).

У відповідності з підпунктів 1.1., 1.5. глави 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. про право на спадщину затримується до зняття арешту. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частина 1 ст. 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

При цьому з"ясовано, що позивачі прийняли спадщину після померлої ОСОБА_4 , умови для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку відсутня з причин, зазначених у постанові про відмову у видачі свідоцтва, тому їх вимоги щодо визнання права власності на 21/200 частину спадкового майна ( 21/100 - спадкове майно: 2 =21/200- розмір частки кожного) , за кожним, є обґрунтованими, відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати вважати по фактично понесеними сторонами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/200 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/200 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати вважати по фактично понесеними сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -не встановлено.

Повне судове рішення складено 15.11.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда