12 березня 2019 року м. Рівне
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: м.Рівне, провулок Дорожний, буд. 22.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Рівне, пров. Дорожний, буд.22. З ним в будинку зареєстровані його донька, ОСОБА_4 та його син ОСОБА_3. Проте його син вже тривалий час не проживає в даному будинку, не оплачує комунальних послуг, не бере участі у його утриманні, ОСОБА_3 виїхав за кордон (в Тюменську область Росія) тринадцять років тому. З того часу від нього надійшло декілька дзвінків в яких він розповідав, що в нього все гаразд, працює, проживає в цивільному шлюбі та додому повертатися не збирається. Він є людиною похилого віку, особою інвалідністю II групи після інсульту, на даний час пересувається тільки в межах будинку, тому потребує сторонньої допомоги, підтримуючого лікування. Донька проживає з ним, піклується про нього та допомагає йому в утриманні будинку. Однак, в звязку з тим, що вона отримує мінімальну заробітну плату, а розмір пенсії становить 1542 грн., вони не спроможні оплачувати в повному обсязі комунальні послуги, а реєстрація його сина не дозволяє їм оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, так як він не працює в Україні і не сплачує податків. Реєстрація його сина, ОСОБА_3 в його будинку не дозволяє йому розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права.
За таких підстав, він звернувся до суду із заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. Просить позов задоволити.
До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити, розгляд справи проводити без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі відсутності відповідача.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача не надійшло.
Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Через канцелярію суду ОСОБА_4 подала в якості свідка заяву, в якій вказала, що вона являється донькою ОСОБА_2 та повідомила наступне:
Зареєстрована та проживає разом зі своїм батьком, ОСОБА_2В, особою з інвалідністю II групи після інсульту, який потребує постійної сторонньої допомоги та підримуючого лікування. Вона доглядає за ним, допомагає в побуті та в утриманні будинку.
Разом з ними зареєстрований і її брат, ОСОБА_3, який фактично, вже понад 13 років з ними не проживає, не бере участі в утриманні будинку, не допомагає сплачувати комунальні послуги.
Вони, в звязку з невеликими доходами, неспроможні оплачувати в повному обсязі комунальні послуги, тому на даний час по житлово-комунальним послугам виникла заборгованість. Реєстрація її брата, ОСОБА_3 не дозволяє їм отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, так як він не працює в країні і не сплачує податків.
В звязку з цим, просить суд задовольнити повністю позовні вимоги її батька, позивача, ОСОБА_2.
Враховуючи заяву позивача, письмові пояснення свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, встановив таке.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством.
З встановлених обставин випливають правовідносини між членими сім"ї, які користуються зазначеним житлом.
Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім"ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:
- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, провул. Дорожний, б. 22, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.12.1985 року № 2-8805.
У належному позивачу будинку за адресою: м. Рівне, провул. Дорожний, б. 22 зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про що свідчать записи в адресній картці, виданій Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, проживаючих у цьому будинку.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у будинку за адресою: м. Рівне, провул. Дорожний, б. 22 не проживає без поважних причин тривалий час.
Факт непроживання відповідача ОСОБА_3 у спірному будинку за адресою: м. Рівне, провул. Дорожний, б. 22 підтверджується актами про відсутність (не проживання) ОСОБА_3 за місцем реєстрації від 19 жовтня 2018 року, 16 листопада 2018 року, 03 грудня 2018 року, складеними комісією у складі сусідів позивача. Акти затверджені начальником ЖКП «Західне» ОСОБА_5.
Дійсність зазначених актів сумнівів у суду щодо їх об'єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, є сусідами позивача, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належному позивачу будинку, а тому ці акти приймається судом як доказ.
Через реєстрацію вiдповiдача у будинку позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню будинку, що пов'язані із реєстрацією у будинку відповідача.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК Українивказані права здійснюються власником на власний розсуд.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач ОСОБА_3 у будинку за адресою: м. Рівне, провул. Дорожний, б. 22 не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки.
Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір стягується з відповідача в дохід держави і розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: м.Рівне, провулок Дорожний, буд.22.
Стягнути ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: м. Рівне, провул. Дорожний, 22.
Суддя Н.Г. Кучина