Справа № 755/7721/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Юдицьким К.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 22 березня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 9 000,00 доларів США. 04 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США. 18 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 6 000,00 доларів США. 28 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 11 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за договорами позики від 22 березня, 04, 18 та 28 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 07 грудня 2017 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед позивачем за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені договорами позики від 22 березня, 04, 18 та 28 квітня 2013 року. 04 вересня 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 вимогу щодо повернення грошових коштів на загальну суму 36 000,00 доларів США., яка отримала відповідачем особисто 08 вересня 2017 року (а.с. 9, 10). Крім того, 07 квітня 2018 року позивачем направлено на адресу відповідача ОСОБА_3 вимогу щодо повернення грошових коштів на загальну суму 36 536,00 доларів США, яка отримана відповідачем ОСОБА_3 особисто 07 квітня 2018 року. Отже, строк дії договорів позики закінчився 08 жовтня 2017 року. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за договорами позики. У зв'язку з чим позивач просить про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договорами позики від 22 березня 2013 року, 04 квітня, 18 квітня та 28 квітня 2013 року станом на 14 травня 2018 року у розмірі 943 128,32 грн., трьох процентів річних за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 16 898,76 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

01 жовтня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

11 березня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_4

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідачів в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

22 березня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 9 000,00 доларів США (а.с. 54).

04 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США (а.с. 55).

18 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 6 000,00 доларів США (а.с. 56).

28 квітня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 11 000,00 доларів США (а.с. 57).

В забезпечення виконання зобов'язань за договорами позики від 22 березня, 04, 18 та 28 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 07 грудня 2017 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед позивачем за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені договорами позики від 22 березня, 04, 18 та 28 квітня 2013 року (а.с. 11-13).

Позивач просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за договорами позики від 22 березня 2013 року, 04 квітня, 18 квітня та 28 квітня 2013 року станом на 14 травня 2018 року у розмірі 943 128,32 грн.

Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_3 скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договорами позики з ОСОБА_3 в повному обсязі.

На підтвердження відзиву відповідач ОСОБА_3 надав суду докази погашення заборгованості за договорами позики на загальну суму 3 270,00 грн. (а.с. 46, 47)

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання (ст.541 ЦК України).

Згідно договору поруки сторони погодили, що у відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позика має бути повернута протягом тридцяти днів від дня пред'явлення кредитором вимоги про це.

04 вересня 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 вимогу щодо повернення грошових коштів на загальну суму 36 000,00 доларів США., яка отримала відповідачем особисто 08 вересня 2017 року (а.с. 9, 10).

07 квітня 2018 року позивачем направлено на адресу відповідача ОСОБА_3 вимогу щодо повернення грошових коштів на загальну суму 36 536,00 доларів США, яка отримана відповідачем ОСОБА_3 особисто 07 квітня 2018 року (а.с. 14, 14 зв.).

Отже, за встановлених обставин строк дії договорів позики закінчився 08 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 в погашення заборгованості за договорами позики повернуто позивачу грошові кошти на загальну суму 3 270,00 грн. (а.с. 46, 47).

Однак, боржником в повному обсязі не виконано зобов'язань, визначених Договорами, порушено умови щодо погашення позики.

Станом 14 травня 2018 року офіційний курс валют Національного банку становив за 100 доларів США - 2619,8009 грн., тому загальний розмір за договорами позики становить у розмірі 943 128,32 грн. (36 000,00 доларів США х 2619,8009 грн.: 100).

Оскільки відповідачем ОСОБА_3 сплачено грошові кошти в погашення заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 3 270,00 грн., тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики частково: стягнути солідарно з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за договорами позики 22 березня 2013 року, 04 квітня, 18 квітня та 28 квітня 2013 року станом на 14 травня 2018 року у загальному розмірі 939 858 (дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп. В решті позовних вимог відмовити.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних за договорами позики за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 16 898,76 грн.

За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Так, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договорами позики за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року та строку прострочки - (218 днів) три проценти річних складають: 939 858, 32 грн. х 218 дн. х 3%: 365 дн. = 16840,20 грн.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних за договорами позики за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року підлягають задоволенню частково у розмірі 16840,20 грн. В решті позовних вимог відмовити.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню частково: стягнути солідарно з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за договорами позики від 22 березня 2013 року, 04 квітня, 18 квітня та 28 квітня 2013 року станом на 14 травня 2018 року у загальному розмірі 939 858 (дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп. та три проценти річних за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 16 840 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок) грн. 20 коп. В решті позовних вимог відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 8 810 грн. 00 коп. (а.с.17), відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 956 698,52 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 8 783,57 грн. (956 698,52 грн. х 100% : 960 027,08 грн. = 99,7 % х 8 810,00 грн.).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі по 4 391,79 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 99, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 192, 193, 509, 526, 530, 533, 541, 599, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за договорами позики від 22 березня 2013 року, 04 квітня, 18 квітня та 28 квітня 2013 року станом на 14 травня 2018 року у загальному розмірі 939 858 (дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп. та три проценти річних за період з 08 жовтня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 16 840 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 4 391 (чотири тисячі триста дев'яносто одна) грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 4 391 (чотири тисячі триста дев'яносто одна) грн. 79 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 березня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна