Провадження № 2/761/6370/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.

розглянув у відкритому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

В липні 2019р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимог позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником зазначеної квартири, в якій зареєстрований вона, та відповідач, який у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає з 2017р., забравши свої особисті речі, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в квартирі не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2019р. відкрито провадження по справі та призначено справу в підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подавався, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у свою відсутність.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі, крім неї зареєстрований: відповідач.

Згідно з складеними Актами обстеження квартири АДРЕСА_1 , від 25 березня, 24 травня 2019р. (а.с. 12, 13), встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищезазначеній квартирі з 2017р. без поважних причин.

В судовому засіданні не встановлено, що відповідач звертався до позивачки чи відповідних органів з заявами, що йому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. При цьому, згідно з відповідями на запити суду, з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 06 листопада 2019р.; 197-юр, та Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві 29 жовтня 2019р., відповідач ОСОБА_2 з заявами/повідомленнями щодо чинення йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 не звертався.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва..

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Станом на дату подання позовної заяви судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивачки.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

За змістом ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

У судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача без поважних причин понад шість місяців, який підтверджується наданими письмовими доказами.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 71, 72 ЖК України; ст. ст. 317-319, 383, 391 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985р. з подальшими змінами та доповненнями, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім / грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28 листопада 2019р.

Суддя: