Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/1036/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що 23.01.2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Умань Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 10.

Під час шлюбу з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя між ним не склалося, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.11.2012 року шлюб було розірвано і після розірвання шлюбу спільно однією сім`єю не проживають, донька проживає разом з нею.

Знаючи, що дочка потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідач будь-якої участі у вихованні доньки не приймає, з донькою взагалі не спілкується, не цікавиться її навчанням, її фізичним та духовним розвитком, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дочки.

Зазначає, що ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків є актом його свідомої (умисної) поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість (має задовільний стан здоров`я, не має інвалідності, має працездатний вік, інших дітей не має), виконувати обов`язки щодо дитини, але не вчиняє відповідних дій.

Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними.

За рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2014 року з відповідача примусово стягуються аліменти. Однак і рішення суду відповідачем не виконується.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 . Актовий запис про народження № 510 зроблено 10 липня 2010 року.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.11.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 січня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 10 - розірвано.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 13.02.2019 року вих. № 346, головою ОСББ «Старт» м. Умані Черкаської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій проживає та зареєстрована. Разом з нею проживає її дочка ОСОБА_3 .

Згідно характеристики, складеної директором Уманського Навчально-виховничого комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня № 7 колегіум» Уманської міської ради Черкаської області, ОСОБА_4 навчається у цій школі перший рік. В учнівському колективі адаптувалася швидко і безболісно. До навчання ставиться відповідально, своєчасно готує домашні завдання, активно відповідає на уроках. ОСОБА_5 спокійна, старанна, дисциплінована. Виховується у неповній родині, але мати завжди цікавиться шкільним життям доньки, регулярно відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні консультації до вчителя, допомагає у навчанні. У Тіни є все необхідне приладдя, шкільна і спортивна форма. Батько дівчинки жодного разу до школи не зайшов. В учнівському колективі ОСОБА_5 почувається комфортно, має друзів серед однолітків.

Згідно копії заяви на ім`я начальника служби у справах дітей ОСОБА_2 , він не може бути присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, але не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2014 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку заборгованості, складеної головним державним виконавцем Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області 25.02.2019 року вих. № 3962-5, заборгованість ОСОБА_2 за несплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 року по 01.03.2019 року становить 32714,91 грн. Згідно несплати відповідачем аліментів позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами (а.с. 24-27).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 , складеного 11.02.2019 року, дитина має достатню забезпеченість якісною їжею, одягом, взуттям, шкільним приладдям, іграшками тощо. Проблем у вихованні дитини мати не має. Мати одна займається вихованням та навчанням дитини, в сім`ї створені сприятливі умови для проживання та повноцінного зростання дитини.

Згідно довідки з місця роботи, позивач ОСОБА_1 працює бухгалтером ТОВ «Метал +» і її посадовий оклад становить 4173,00 грн.

Згідно характеристики позивач ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно та користується повагою серед колективу.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкуються, турботи та уваги до неї не проявляє, сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, яка також забезпечує дочку усім необхідним для нормального розвитку та виховання, що підтверджується письмовими доказами по справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку із задоволенням позову, судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Б. Коваль