Справа № 296/6170/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2019 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 38879,38 грн., яка виникла внаслідок невиконання позивачем зобов"язань за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 18.06.2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.05.2019 року, становить 38879,38 грн., з яких: 3344,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 30007,32 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3200,00 грн.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 1827,59 грн. - штраф (процентна складова).

За клопотанням позивача та з урахуванням положень ст.ст. 274-277 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зіслалося на те, що 18.06.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надав грошові кошти у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копії наступних докуметів: анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.06.2010р.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в графі, що стосується персональних даних особи, анкети-заяви вказано « ОСОБА_2 », тобто іншу особу позичальника. Вказаною ж особою, тобто ОСОБА_2 і підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.12 зворотня сторона). Матеріали справи не містять анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку за підписом позивача ОСОБА_1 . За наведених умов, суд не приймає до уваги та не надає оцінки анкеті-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку за підписом ОСОБА_2 як доказу надання АТ КБ «ПриватБанк» банківських послуг позивачу.

Разом з тим, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.06.2010р. не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування, оскільки не містять підпису ОСОБА_1

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а ні розрахунок заборгованості за договором №б/н від 18.06.2010р., не є доказом та підтвердженням самого факту надання банком та отримання відповдачем кредитних коштів.

Інші письмові докази (ордер, квитанції, платіжні доручення), що підтверджують факт надання банком та отримання ОСОБА_1 кредиту в сумі 2800,00 грн., в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням зазначеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «КБ «Приватбанк».

З огляду на те, що в позові АТ КБ "Приватбанк" відмовлено, суд з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258-259, 268, 272-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Cуддя В. П. Маслак