Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 753/15284/16

провадження № 61-18087св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2017 року у складі судді Кирилюк Г. М.

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 44.29-48-907/П в розмірі 721 287,28 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на те, що 09 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 44.29-48-907/П (далі - кредитний договір), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 08 липня 2018 року. Цього ж дня для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 44.02-13-850/П, за яким поручитель відповідає перед кредитором в солідарному порядку в тому ж обсязі, що і позичальник. В подальшому до кредитного договору неодноразово вносилися зміни. В порушення вимог законодавства та умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконувала належним чином своїх зобов`язань, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 08 вересня 2016 року відкрив провадження у цій справі та призначив її досудового розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків (сплати судового збору).

Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 26 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала на підставі статей 121, 295 і 297 Цивільного процесуального кодексу України Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 рокув редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали (далі - ЦПК України 2004 року).

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що у строк, визначений ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року, ОСОБА_2 не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У червні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2017 року, а справу направити для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо недобросовісності здійснення ним процесуальних обов`язків. На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ним було подано заяву про усунення недоліків, до якої було додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, що не було враховано судом апеляційної інстанції та за наслідками розгляду даного питання не постановлено відповідної ухвали. Апеляційна скарга повернута через суб`єктивні переконання, чим порушено Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Оскаржуваною ухвалою, суд апеляційної інстанції обмежив його у можливості надати докази, які є важливими для вирішення справи та суттєво впливають на її вирішення. Також скарга містить доводи про те, що апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав, які не відповідають дійсності та дають підстави вважати, що такі дії судді не відповідають принципам законності, незалежності та неупередженості.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 квітня 2018 року справа № 753/15284/16 надійшла до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Обставини справи

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з цим позовом.

Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 08 вересня 2016 року відкрив провадження у цій справі та призначив її досудового розгляду.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу місцевого суду, яку ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року залишено без руху та визначено строк для надання доказів сплати судового збору.

Копії вказаної ухвали були направлені ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_3 на адресу зазначені в апеляційній скарзі, які ОСОБА_3 отримав 27 квітня 2017 року, а ОСОБА_2 - 12 травня 2017 року, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштової кореспонденції (аркуші справи 101-102).

У зв`язку з невиконанням вимог ухвали про усунення недоліків 19 квітня 2017 року оскаржуваною ухвалою апеляційний суд повернув апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 295 ЦПК України 2004 року визначені вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не виконала вимог ухвали від 19 квітня 2017 року щодо усунення недоліків, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та необхідність застосування положень частини другої статті 297 і частини другої статті 121 ЦПК України 2004 року.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що він направляв рекомендованим листом суду заяву про усунення недоліків до якої було додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому апеляційний суд безпідставно постановив оскаржену ухвалу, не заслуговують на увагу, оскільки ці документи в матеріалах у справі відсутні, доказів на підтвердження їх направлення до касаційної скарги не надано.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин, які не розглядалися у цій справі судами по суті, а тому не можуть бути предметом касаційного перегляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним Судом не встановлено.

Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило