Дата документу 07.11.2019 Справа № 554/2084/14-ц
Провадження № 2/554/820/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 року представник позивача ПАТ «Радикал Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до збільшених позовних вимог прохав суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 7015/1-980 від 11.06.2013 року у загальному розмірі 56 957,99 грн., а також судовий збір - 569,58 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 11.06.2013 року між ПАТ «Радикал Банк» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 7015/1-980, відповідно до якого останьому надано грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% річних, що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Також, 11.06.2013 року в рахунок забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 7015-ФП-1, яка взяла на себе обов`язок перед кредитодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту. Позивачем зазначено, що Позичальником не повернуто суму кредиту та відсотків, тобто порушено обов`язок щодо повернення кредиту щомісячними платежами, у зв`язку з чим утворилсь заборгованість, яка станом на 26.08.2014 р. становить 56 957,99 грн. та складається з наступного: 18 333,38 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 9143,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;457,69 грн. - заборгованість по процентам; 6 600,00 грн. - заборгованість по комісії; 3 200,00 грн. - штраф за кожний випадок несвоєчасного повернення кредиту; 16 500,00 грн. - штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів;708,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 32,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; 512,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії; 202,81 грн. - штраф у розмірі 3% річних; інфляційні витрати - 1266,09 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2018 року справу прийнято в провадження суддею Материнко М.О., відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

Відповідачем ОСОБА_3 заперечувався факт підписання договору поруки № 7015-ФП-1 від 11.06.2013 року на підтвердження чого в межах цивільної справи за клопотанням представника ОСОБА_3 була призначена судово-почеркознавча експертиза та надано експертний висновок.

Заяв по суті справи, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України (відзив, заперечення на відзив), у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, від учасників справи не надходило до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання 07.11.2019 року представник позивача не з`явився, у заяві від 15.04.2019 року прохав розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 07.11.2019 року та його опікун ОСОБА_2 не з`явились.

26.09.2019 року ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій заперечував проти позову, посилаючись на те, що кредит не отримував, а поручетелем доведено, що вона не підписувала договір поруки.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судове засідання 07.11.2019 року не з`явились про причини неявки суд не повідомляли.

Враховучи повторну неявку опікуна недієздатного відповідача ОСОБА_1 , а також відповідача ОСОБА_3 та її представника у судове засідання, а також відсутність відзивів на позов, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу на підставі письмових матеріалів справи, ухваливши заочне рішення.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 11.06.2013 року ПАТ «Радикал Банк» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 7015/1-980, відповідно до якого останньому надано грошові кошти (Кредит) у розмірі 30 000,00 грн. строком до 11.06.2016 року включно, шляхом відкриття позичкового рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Радикал Банк» та перерахування з нього кредитних коштів на поточний картковий рахунок Позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у Банку (п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 Договору).

Процентна ставка за договором складає 2% річних та є фіксованою (п. 1.4 Договору).

Проценти нараховуються щомісячно на рахунок № НОМЕР_9 (п. 2.4.3 Договору).

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 600,00 грн. без ПДВ, що становить 2% від суми кредиту (п. 1.7 Договору).

Сторони домовились, що повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом щомісячних платежів починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, у сумі 833,33 грн. 20 числа кожного місяця на рахунок № НОМЕР_3 (п. 2.3 Договору).

Сплата Позичальником процентів, нарахованих за місяць, здійснюється щомісяця на рахунок № НОМЕР_3 (п. 2.5.1 Договору).

Сплата Позичальником комісії здійснюється щомісячно на рахунок № НОМЕР_3 (п. 1.7 Договору).

Договір підписано обома сторонами кредитного договору (на кожній сторінці), що свідчить про досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору (т. 1 а.с. 32-39).

Також, сторонами підписано Графік повернення кредиту, що є Додатком № 2 до Кредитного договору та його невід`ємною частиною (т. 1 а.с.40-41).

Також, сторонами підписано Загальну інформацію про умови кредитування, що є Додатком № 1 до Кредитного договору та його невід`ємною частиною (т. 1 а.с. 42-48).

Факт надання Банком кредитних коштів у сумі 30 000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 1982 від 11.06.2013 року (т. 1 а.с. 49).

Факт отримання Позичальником грошових коштів підтверджується випискою по особовим рахункам (т. 1 а.с. 9-31).

Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір та виникли кредитні правовідносини.

З матеріалів справи судом також встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2017 року № 554/4448/17, що набрало законної сили 29.01.2018 року, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено ОСОБА_2 опікуном.

Оскільки кредитний договір від 11.06.2013 року, заборгованість по якому стягується, укладений до винесення вказаного рішення суду про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, а також враховуючи те, що під час розгляду даної справи опікуном недієздатного ОСОБА_1 не заявлялось клопотань про призначення експертизи для встановлення здатності останнього саме на час укладення кредитного договору 11.06.2013 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, - суд дійшов висновку про дійсність кредитного договору та наявність підстав стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77-78 ЦПК України, які б підтверджували, що ОСОБА_1 в момент підписання кредитного договору не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними - суду не надано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Для встановлення психічного стану фізичної особи на час укладення договору необхідним є проведення експертизи, однак стороною відповідача таких клопотань до суду не подавалось.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами укладеного кредитного договору Позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати повернення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до Графіку, що є додатком до Договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що Позичальником неналежним чином виконувався обов`язок з повернення кредиту, несвоєчасно здійснювались щомісячні платежі, сплата відсотків та комісії (т. 1 а.с. 123-124), у зв`язку із чим станом на 26.08.2014 р. утворилась заборгованість на загальну суму 56 957,92 грн., що складається з наступного:

- 18 333,38 грн. - строкова заборгованість за кредитом;

- 9 143,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 457,69 грн. - заборгованість по процентам (за період з 11.06.2013 по 01.07.2014 р.);

- 6 600,00 грн. - заборгованість по комісії (з 11.06.2013 по 01.07.2014 р.);

- 3 200,00 грн. - штраф за кожний випадок несвоєчасного повернення кредиту (з 20.10.2013 по 20.08.2014 р.);

- 16 500,00 грн. - штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів (з 20.10.2013 по 20.08.2014 р.);

- 708,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (з 21.10.2013 по 21.08.2014 р.);

- 32,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів (з 21.10.2013 по 21.08.2014 р.);

- 512,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії (з 21.10.2013 по 21.08.2014 р.);

- 202,81 грн. - 3% річних (з 21.10.2013 по 21.08.2014 р.);

- 1 266,09 грн. - інфляційні витрати (з 21.10.2013 по 21.07.2014 р.).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, вимога позивача про повернення позики, що залишилася, та сплати процентів та комісії є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Умовами кредитного Договору (стаття 4 Договору) сторони домовились щодо відповідальності Позичальника вразі порушення ним свого обов`язку з повернення Кредиту, процентів та комісії.

Так, у пункті 4.3 Договору передбачено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п. 3.3 Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, визначених у п. 1.1 Договору.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що за кожний випадок несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та/або несвоєчасної повної або часткової сплати комісії Позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 100 грн.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати Кредиту, процентів та комісії Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання

Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги, що відповідач, як Позичальник, порушив виконання свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідно до Графіку, та сплати відсотків та комісій, у зв`язку з чим Кредитодавцем нараховано штрафні санкції у вигляді штрафу та пені.

Щодо одночасного нарахування штрафу та пені суд зауважує наступне.

У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Хоча сторони і обумовили у пунктах 4.3 та 4.5 Договору штраф та пеню як окреми види відповідальності Позичальника, однак за сутністю порушень штраф та пеню нараховано фактично за одне й те саме порушення - несвоєчасне (повне/часткове) прострочення сплати платежів на погашення Кредиту, процентів та комісії, що свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру.

За таких обставин, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з Позичальника штрафів у розмірі 3 200,00 грн. та 16 500,00 грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 202,81 грн. та 1 266,09 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кінцевий строк кредитування обумовлений сторонами датою - 11.06.2016 р. включно.

У вказану дату Позичальник зобов`язаний був повністю повернути Кредит разом із нарахованими відповідно до умов Договору процентами та комісією.

За вказаний період (в межах строку кредитування) Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений Договором (п. 1.4 Договору).

Згідно з розрахунком заборгованості вбачається, що Кредитодавцем нараховано проценти у розмірі 457,69 грн. за період з 11.06.2013 по 01.07.2014 р.

Разом із тим, за період з 21.10.2013 по 21.08.2014 р., тобто в межах строку кредитування, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Кредитодавцем окрім відсотків за Договором також нараховано 3% річних у розмірі 202,81 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1 266,09 грн.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18), визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (щодо дострокового повернення кредиту). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що одночасне нарахування Кредитодавцем в межах строку кредитування проценту за Договором та процентів в порядку ст. 625 ЦК України є безпідставним, а тому вимоги позивача щодо стягнення за період з 21.10.2013 по 21.08.2014 р. 3% річних у розмірі 202,81 грн. та інфляційних витрат у розмірі 1 266,09 грн. - задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 789,02 грн., що складається з наступного:

- 18 333,38 грн. - строкова заборгованість за кредитом;

- 9 143,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 457,69 грн. - заборгованість по процентам;

- 6 600,00 грн. - заборгованість по комісії;

- 708,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

- 32,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

- 512,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості із Позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Позивач зазначав, що 11.06.2013 року в рахунок забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 7015-ФП-1, яка взяла на себе обов`язок перед кредитодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту.

ОСОБА_3 під час розгляду вказаної справи факт особистого підписання договору поруки № 7015-ФП-1 від 11.06.2013 року заперечувався, у зв`язку із чим за клопотанням представника останньої у справі на підставі ухвали суду від 05.10.2015 року була призначена та проведена судово-почеркознавча експертиза.

Із висновку експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2421 від 23.03.2017 року (т.1 а.с. 221-230) , судом встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 на бланку договору поруки № 7015-ФП-1 від 11.06.2013 року, що на кожній сторінці бланку в графі «Поручитель/Від імені Поручителя» і в розділі «Підписи сторін» в графі «Поручитель» виконані однією особою, але не ОСОБА_3 . Також, експертом у висновку зазначено, що дані підписи виконані не тією особою, від імені якої вони зазначені, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи висновок експерта, суд дійшов висновку про відсутність підстав солідарної відповідальності поручителя ОСОБА_3 за кредитним договором, укладеним 11.06.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Радикал банк».

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Радикал банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 569,58 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 1-5, 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» заборгованість за кредитним договором № 7015/1-980 від 11.06.2013 року у загальному розмірі 35 789,02 грн., що складається з наступного:

- 18 333,38 грн. - строкова заборгованість за кредитом;

- 9 143,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 457,69 грн. - заборгованість по процентам;

- 6 600,00 грн. - заборгованість по комісії;

- 708,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

- 32,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

- 512,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» судовий збір у розмірі 569,58 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» (Код , МФО 319111, р/р НОМЕР_4 ; адреса 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Леніна, будинок 2-В)

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 02.02.1996 року, адреса АДРЕСА_1 ).

Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 04.10.1996 р.; адреса АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко