печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Григоренко І.В.,

при секретарі судових засідань - Зайцевій Ю.О.,

за участю:

представника заявника: ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: Мельника М.В . ,

державного виконавця: Валявського О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_4 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - заявник, ОСОБА_4 ) за участю заінтересованих осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (далі - заінтересована особа-1, ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА»), Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти Івана Миколайовича (далі - заінтересована особа-2, Державний виконавець Іванюта І.М.) звернулась до суду з заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року задоволено подання Державного виконавця Іванюти І.М. та тимчасово обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон, без вилучення паспортного документу, до виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2014 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , третя особа ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, будь-яких умисних дій по ухиленню від виконання судового рішення заявник не вчиняє, має офіційний дохід та частково, у межах своїх можливостей, сплачує заборгованість. Заявник офіційно працевлаштований у ТОВ «Арена-Медіа Експерт» та ГО «Інформаційна безпека», виконання нею посадових обов`язків пов`язане з необхідністю поїздок у відрядження за межі України, відтак, застосування до неї, як боржника, тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон фактично позбавляє її можливості працювати та, відповідно, позбавляє її доходу, що не буде сприяти виконанню нею рішення суду, а навпаки, унеможливить його виконання. Більше того, роботодавець заявника повідомив про зменшення їй грошових виплат у зв`язку з невиконанням останньою своїх договірних відносин, а саме, неможливості здійснювати закордонні відрядження, що було однією з основних договірних умов між заявником та роботодавцем. Обмеження заявника у праві виїзду за межі України порушує гарантоване Конституцією України та міжнародно-правовими нормами право на свободу пересування. Крім того, заявник не був належним чином поінформований про хід виконавчого провадження, оскільки не одержувала будь-яких листів державного виконавця. У зв`язку з викладеним, просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав в повному обсязі, з викладених у ній підстав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи щодо задоволення заяви заперечував, оскільки підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання останнім зобов`язань по сплаті боргу за виконавчим документом відсутні.

Державний виконавець щодо задоволення заяви заперечував, посилаюсь на відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання останнім зобов`язань по сплаті боргу за виконавчим документом, оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає належних дій щодо погашення значної суми боргу за виконавчим документом.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 07.10.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 4 073 677,19 доларів США - заборгованості за тілом кредиту, 1 773 327,50 доларів США заборгованості за відсотками; 4 952 714, 51 грн. - пені за прострочення зобов`язань за кредитом; 557 186,78 грн. - пені за прострочення сплати відсотків, а всього - 5 509 901,29 грн.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 23.11.2016 року відкрито виконавче провадження № 52946397 по виконанню виконавчого листа № 2-7572/12 та копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року задоволено подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. та тимчасово обмежено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон, без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань, покладених виконавчим листом № 2-7572/12, виданим на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2014 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Західбудінвест Компані Консалтинг» про стягнення заборгованості за кредитним договором..

Постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2019 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року залишено без змін.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.08.2019 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2014 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , третя особа ТОВ «Західбуінвест Компані Консалтинг», про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Женева».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Так, ОСОБА_4 , звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, посилається на те, що нею не вчиняються будь-які умисні дії по ухиленню від виконання судового рішення, оскільки вона частково, в межах своїх можливостей, сплачує заборгованість, а необхідність тимчасового виїзду за межі України обумовлена нагальною потребою виконання трудових обов`язків.

Проте, вказані доводи заявника не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, боржником до встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, було сплачено заборгованість за виконавчим документом лише в сумі 22 226,01 грн., що в порівнянні з сумою заборгованості є незначною. Після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржником сплачено в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом грошові кошти в розмірі: 2 152,50 грн., що підтверджується квитанцією від 17.07.2019 року; 2592,50 грн., що підтверджується квитанцією від 31.10.2019 року; 2592,50 грн., що підтверджується квитанцією від 17.10.2019 року; 2601,87 грн., що підтверджується квитанцією від 01.10.2019 року; 2449,50 грн., що підтверджується квитанцією від 17.09.2019 року; 2405,42 грн., що підтверджується квитанцією від 06.09.2019 року; 2645,96 грн., що підтверджується квитанцією від 19.08.2019 року; 2898,88 грн., що підтверджується квитанцією від 31.07.2019 року. Тобто, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду спонукало боржника до виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що виконавче провадження відкрито 23.11.2016 року та боржнику було відомо про суму заборгованості за рішенням суду, а посилання боржника на неналежне інформування про хід виконавчого провадження спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, ОСОБА_4 не з`являлася за викликом державного виконавця, хоча їй було відомо про рішення суду, яке знаходилося на виконанні, та про відкриття виконавчого провадження, не вживала заходів щодо виконання рішення за рахунок належних доходів і не надавала декларацію про доходи та майно, а також регулярно здійснювала перетин державного кордону.

Відтак, обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із встановленням судом факту свідомого ухилення від виконання рішення суду (зокрема, свідомі дії боржника, направлені на невиконання своїх зобов`язань за наявності реальних можливостей, що підтверджується, зокрема, фактами неодноразових поїздок заявника за кордон). Більше того, згідно договору дарування від 20.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , боржником подаровано частину цінних речей, зокрема, картини та ювелірні вироби, що свідчить про свідомі дії боржника, направлені на невиконання своїх зобов`язань.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

При цьому, посилання заявника на необхідність виїзду за межі України з метою виконання інших (цивільно-правових обов`язків) та необхідність вчинення таких дій безпосередньо заявником не підтверджені належними та допустимими жодними доказами.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За таких обставин, правових підстав для скасування обмежувальних заходів судом не встановлено. Саме невиконання зобов`язань потягло за собою вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження, як то встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та ухвалою суду встановлено строк обмеження до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_4 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-22, 441, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - відомовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Григоренко