Постанова

Іменем України

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2-1052/11

провадження № 61-22875св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

представник позивача - Шахов Дмитро Артемович,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року у складі судді Чулініна Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство «Форум Банк» (далі - ПАТ «Форум Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 квітня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум Банк» (далі - АКБ «Форум Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Форум Банк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 42 926,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 квітня 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 10 квітня 2008 року між АКБ «Форум Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився перед кредитором за належне виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 10 квітня 2008 року станом на 02 липня 2009 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 327 549,67 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 40 322,40 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 308 042,97 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 882,05 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 14 377,92 грн, та пені у розмірі 671,35 дол. США, що за курсом Національного банку України становить5 128,78 грн.

На підставі вказаного ПАТ «Форум Банк» просило суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року у загальному розмірі 327 549,67 грн.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року, позов ПАТ «Форум Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Форум Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року у загальному розмірі 327 549,67 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 308 042,97 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 14 377,92 грн та пені у розмірі 5 128,78 грн

Стягнуто на користь ПАТ «Форум Банк» з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судовий збір по 850,00 грн з кожного і витрати на інформаційно-технічне забезпечення по 15,00 грн з кожного.

Задовольняючи позов ПАТ «Форум Банк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до статей 526, 530, 554 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши що основне зобов`язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість солідарно з позичальника і поручителя. Розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог банку до поручителя і ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року № 680/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що частиною четвертою статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Починаючи з грудня 2008 року позичальник допустив порушення виконання основного зобов`язання, а з позовом до позичальника і поручителя банк звернувся лише у липні 2009 року, тобто з пропуском шестимісячного строку пред`явлення вимог до поручителя, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, що свідчить про припинення поруки.

Крім того, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 квітня 2008 року між АКБ «Форум Банк», правонаступником якого є ПАТ «Форум Банк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 42 926,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 квітня 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 10 квітня 2008 року між АКБ «Форум Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився перед кредитором за належне виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 10 квітня 2008 року станом на 02 липня 2009 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 327 549,67 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 40 322,40 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 308 042,97 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 882,05 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 14 377,92 грн, та пені у розмірі 671,35 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 5 128,78 грн.

17 лютого 2009 року ПАТ «Банк Форум» направило ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором від 10 квітня 2008 року протягом 15 днів з дня отримання цієї вимоги.

Вказана вимога позичальником ОСОБА_1 була отримана 18 лютого 2009 року (а. с. 13). Направлена поручителю ОСОБА_2 вимога повернулася «за закінчення строку зберігання» (а. с. 15).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

У частині першій статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Таким чином, встановивши, що основне зобов`язання за кредитним договором від 10 квітня 2008 року позичальником належним чином не виконано, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за його невиконання. При цьому суд перевірив розрахунок кредитної заборгованості на дотримання вимог закону та умов договору.

Твердження заявника про пропуск позивачем строку пред`явлення вимог до поручителя, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, є безпідставним.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2018 року у справі № 3-1169/11 (провадження № 14-265цс18).

Судом установлено, що за умовами пункту 1.3 кредитного договору позичальник отримав в кредит кошти з поверненням частинами у визначені узгодженим графіком строки з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 квітня 2018 року. У пунктах 3.2.2, 3.2.5 цього договору обумовлене право кредитора достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання основним боржником умов цього договору.

Позичальник зобов`язався належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування та інші платежі щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше ніж 358,00 доларів США.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, а саме недодержання нею графіку погашення як тіла кредиту, так і процентів за користування кредитними коштами у грудні 2008 року, кредитор 17 лютого 2009 року направив позичальникові вимогу, в якій повідомив про те, що строк повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредитну заборгованість потрібно погасити протягом 15 днів з дня отримання цієї вимога.

Вимога позичальником була отримана 18 лютого 2009 року.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Оскільки ПАТ «Форум Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явило позичальникові вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 15 днів з дня отримання цієї вимога, тобто до 05 березня 2009 року, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту.

За умови пред`явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов`язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк і порядок виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 24?вересня 2014?року у справі № 6-106цс14.

З урахуванням вказаного, вимога до поручителя була пред`явлена з дотриманням строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, оскільки із позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з позичальника і поручителя банк звернувся у липні 2009 року.

Також безпідставними є доводи заявника, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не повідомив його належним чином про дату та час розгляду справи, а тому він не зміг надати пояснення по справі, оскільки ОСОБА_2 , подаючи заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, реалізував своє право щодо надання необхідних пояснень по справі у відповідній заяві та апеляційній скарзі.

У частині першій статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незгоди із розміром кредитної заборгованості, визначеної судом, тому суд касаційної інстанції, здійснюючи перегляд справи лише в межах доводів касаційної скарги, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян