УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2/300/78/2019
Справа № 300/172/19
"19" березня 2019 р. смт. Воловець
20.02.2019 року представник позивача ОСОБА_2 в інтересах Національної академії внутрішніх справ звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі.
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи проводити у порядку загального позовного провадження.
Підготовче судове засідання у справі призначено на 19 березня 2019 року о 09 год. 30 хв., з викликом для участі в підготовчому судовому засіданні всіх учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
До початку підготовчого судового засідання у справі до суду надійшло клопотання відповідача - ОСОБА_1 про закриття провадження у цій справі з огляду на те, що cпip має бути розглянутий в порядку, що встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.
На обґрунтування своєї заяви відповідач послався на правовий висновок, що міститься у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), де зазначено, що указані спори мають розв'язуватися порядком адміністративного судочинства як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її зарахування на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши юридичну та також фактичну обґрунтованість заявленого клопотання, суд дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю з таких міркувань.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Обов'язковою гарантією права па справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду, встановленого законом.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів включно з питаннями що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на розв'язання адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, і також на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Частиною третьою статті б КАС передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (надалі - Закон № 565-ХІІ), чинного на час виникнення спірних відносин, на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права й обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-ХІІ працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.
Відповідно до статті 18 Закону № 565-ХІІ підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти та науки.
З аналізу наведених норм та фактичних обставин справи випливає, що відповідач - ОСОБА_1, перебуваючи на посаді, що належить до публічної служби, звільнився за власним бажанням.
Для встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_3 Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18) визначила, що указані спори мають розв'язуватися порядком адміністративного судочинства як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її зарахування на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
ОСОБА_4 ОСОБА_3 Верховного Суду звернула увагу на те, що у межах цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена тільки в адміністративному процесі з огляду на юридичні приписи статті 19 КАС, якою охоплюється питання зарахування на публічну службу, її проходження та звільнення.
Суд також бере до уваги ту обставину, що у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 ОСОБА_3 Верховного Суду вказала, що спори пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її зарахування на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо залучення її до відповідальності способом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - мають розв'язуватися порядком адміністративного судочинства.
Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК).
Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК встановлене правило, за яким суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 10, 255, 259, 260 ЦПК України, суд
Закрити провадження у цивільній справі № 300/172/19 за позовом ОСОБА_2 в інтересах Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.
Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду з цим позовом в порядку адміністративного судочинства.
Повернути Національної академії внутрішніх справ сплачений нею судовий збір в розмірі 1921 (тисяча девятсот двадцять одна) гривня відповідно до платіжного доручення № 97 від 23 січня 2019 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня її проголошення у спосіб подання апеляційної скарги через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Головуючий Вотьканич В.А.