Провадження № 4-с/161/66/19
У Х В А Л А

14 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника Демидівського районного відділу

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Рівненській області Якимець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заінтересовані особи: уповноважена особа Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із скаргою на бездіяльність Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заінтересовані особи: уповноважена особа Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров В.В., Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист № 2-5511, виданий 12.02.2010 року Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , як основного боржника та ОСОБА_1 , як поручителя заборгованості за кредитним договором в розмірі 108102,62 грн.

У ході примусового виконання вищевказаного виконавчого документа було накладено арешт на усе його нерухоме та рухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 9604881) відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.03.2010 року.

В подальшому, 07.07.2010 року державним виконавцем було здійснено опис та арешт будинку, належного боржнику нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, жодних дій щодо внесення змін за реєстраційним номером обтяження: 96004881 не вчиняв, чим порушив вимоги ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ході процедури реалізації вищевказаного нерухомого майна, аукціон не відбувся, у зв`язку з чим, державним виконавцем в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» було направлено стягувачу ВАТ «Кредитпромбанк» повідомлення про вирішення питання щодо залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника. Однак, стягувач письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Тому вважає, що у відповідності до ч. 7 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця, бажання стягувача залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна підлягав зняттю, а майно повернуто боржнику.

Крім того, 29.09.2011 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»), а виконавчий документ скерував для подальшого виконання за належністю до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. На даний час рішення суду виконується за рахунок відрахувань з його пенсії.

Звернувшись в червні 2019 року до Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо звільнення майна з під арешту, отримав відповідь, що виконавча служба не може зняти арешт з майна, оскільки на даний час виконавчий лист на виконанні не перебуває.

Вважає дану постанову такою, що порушує його права, оскільки починаючи з березня 2010 року не може розпоряджатись своює власністю.

Просить судвизнати бездіяльність Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області неправомірною та зобов`язати зняти арешт з належного йому майна, накладений постановою. Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 11.03.2010 року на все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 9604881.

Уповноважена особа Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров В.В., представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області в судове засідання не з`явились, проте належним чином повідомлялись про час та місце розгляду скарги.

Суд вважає за можливе розгляд скарги проводити у відсутності осіб, які не з`явились за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист № 2-5511, виданий 12.02.2010 року Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , як основного боржника та ОСОБА_1 , як поручителя заборгованості за кредитним договором в розмірі 108102,62 грн.

За вказаним вище виконавчим документом державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2010 року № 17895918.

Крім того, 11.03.2010 року було накладено арешт на усе нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження: 9604881) відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В подальшому, 07.07.2010 року державним виконавцем було здійснено опис та арешт будинку, належного боржнику нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційні номери обтяження: 10009990 та 10010099).

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було звернуто стягнення на рухоме та нерухоме майно боржника, шляхом його опису, визначення вартості та передачі його на реалізацію.

У ході реалізації належного ОСОБА_1 нерухомого майна, аукціон не відбувся, у зв`язку з чим, державним виконавцем в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» 29.09.2011 року було направлено стягувачу ВАТ «Кредитпромбанк» повідомлення про вирішення питання щодо залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника.

Стягувач письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, внаслідок чого державним виконавцем було винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційні номери обтяження: 10009990 та 10010099).

Записи про обтяження житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційні номери обтяження: 10009990 та 10010099) було вилучено з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.06.2019 року при розгляді заяви ОСОБА_1 .

Арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження № 9604881 не знятий, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 9-13).

Згідно наданої інформації УПФ України у Демидівському районі Рівненської області державному виконавцю стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років, нарахування пенсії здійснює Управління з нарахування та виплати пенсій Головного УПФ України в Рівненській області.

29.09.2011 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ скерував для подальшого виконання за належністю до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Як встановлено судом, виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на даний час не завершене та продовжує перебувати на примусовому виконанні.

Вищевказане рішення суду виконується за рахунок відрахувань з пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 342/04 від 16.04.2019 року.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 18 ЦПК України).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вининесення оскаржуваної постанови) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Як визначено ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вининесення оскаржуваної постанови) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, скеровуючи виконавий документ для подальшого виконання за належністю, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не мав підстав для зняття арешту з всього нерухомого майна боржника, оскільки рішення суду не було виконане, як і не було сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст.ст. 259 ч. 6, 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заінтересовані особи: уповноважена особа Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного А.В.Олекесюк