Головуючий суддя в
суді І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 374/385/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_2 (не з'явилась),

представника позивача - ОСОБА_3 (не з'явився),

відповідача - ОСОБА_4 (не з'явилась),

представника третьої особи - (не з'явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є одноособовою власницею житлового будинку АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 На даний час в цьому будинку позивач проживає зі своїм сином ОСОБА_6 Крім того, у будинку зареєстрована колишня невістка ОСОБА_4, яка розірвала шлюб з сином ще 06 грудня 2013 року. Ще задовго до розірвання шлюбу вона зібрала свої речі та речі дітей, народжених у шлюбі з сином, і виїхала з будинку на постійне місце проживання до Російської Федерації, де й проживає до цього часу за адресою: АДРЕСА_4. Таким чином, відповідач вже понад 10 років у будинку не проживає, спільного господарства з позивачем не веде, за комунальні послуги не платить, її особистих речей у будинку немає.

Позивач просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користуванням житловим будинком АДРЕСА_5

У судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував, просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128 - 131 ЦПК України вважається повідомленою належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 є власницею будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою 14 січня 1987 року, зареєстрованого у Фастівському БТІ від 25 січня 1987 року № 26 (а.с. 7).

Відповідно до розпорядження Ржищівського міського голови № 81 від 19 лютого 2016 року "Про перейменування існуючих та найменування нових вулиць міста Ржищева Київської області" вул. АДРЕСА_7 перейменована на вул. АДРЕСА_8, що підтверджується довідкою (а.с. 8).

З копії паспорта, серії НОМЕР_1, встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 (а.с. 6).

З акту обстеження житлового приміщення на предмет проживання в ньому громадян, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_3 та громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено наступне. У будинку АДРЕСА_10 проживають : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, колишня дружина ОСОБА_6, хоча й зареєстрована у цьому будинку, проте з серпня 2008 року у ньому не проживає. Особистих речей та предметів домашнього вжитку ОСОБА_4 у даному житловому будинку та на території садиби немає, участі у веденні спільного господарства з моменту свого переїзду до іншого місця проживання вона не приймає, за комунальні послуги не платить. Теперішнє місце проживання ОСОБА_4, зі слів власника будинку, Російська Федерація (а.с. 9).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 02-03-07-1959 від 13 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_6 та разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишня невістка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 06 грудня 2013 року, що підтверджується копією резолютивної частини рішення Тентюковського судового відділу м. Сиктивкар Республіки Комі Російської Федерації (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію, виданої ОСОБА_4, встановлено, що з 01 квітня 2014 року вона та діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_11 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як встановлено з матеріалів справи, колишня невістка позивача - ОСОБА_4 з 2008 року виїхала з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та з того часу там не проживає. З квітня 2014 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_13. Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 більше чотирьох років не проживає у АДРЕСА_12, тому втратила право користування цим житлом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 слід задовольнити.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 704, 80 грн підтверджено квитанцією № 23218335 від 20 листопада 2018 року (а.с.1), тому у порядку, передбаченому ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 71, 72, 163 ЖК Української РСР, ст. 29 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, такою, що втратила право користуванням житловим будинком АДРЕСА_5

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя