Провадження №2/428/248/2019
21 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
при секретарі Чумак Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Адвокат Толокольніков Станіслав Валерійович від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. У вищезазначеному житловому будинку разом з нею зареєстрована відповідач, яка в зазначеному житловому будинку не проживає з 2014 року, не сплачує комунальні платежі за житловий будинок, не утримує його у належному стані. Наявність реєстрації відповідача у житловому будинку порушує права та інтереси позивача, як власника житлового будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Представник позивача звернувся з цим позовом до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася.
Представник позивача Толокольніков С.В. в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомила та не подала до суду відзив. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах, викладених позивачем, як підставах для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Представник позивача Толокольніков С.В. у письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 21.03.2019 року на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29 вересня 2012 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1603, та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 35688056, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 02 жовтня 2012 року.
З копії довідки від 26 вересня 2018 року, виданою Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області вбачається, що до складу сім'ї/зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1, входять: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Згідно з копією довідки від 26 вересня 2018 року, затвердженого Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована, але не проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2014 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391,405 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача: Толокольніков Станіслав Валерійович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000046 від 21 жовтня 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Суддя Ж. І. Кордюкова