Справа № 324/472/19
Провадження № 2-о/324/33/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Пологи цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1, яка має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_1, звернулася з заявою до суду, в якій зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2, яка померла 12 лютого 2019 року о 02.30 годині, знаходячись у АДРЕСА_2. Причина смерті ОСОБА_2: хронічна серцево-судинна недостатність, асцитичний синдром, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонією.

ОСОБА_2 була похована 12 лютого 2019 року о 14.00 годині на Центрально-міському кладовищі м.Докучаєвська (ділянка №1, ряд 2/6). Похованням займалася особисто заявник ОСОБА_1 за свої кошти.

Звернувшись у Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її матері у звязку із тим, що нею було надано для підтвердження смерті документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті її матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка народилася в с.Осьмаки Менського району Чернігівської області, Україна, та яка померла 12 лютого 2019 року у віці 90 років у м.Докучаєвську Донецької області, Україна.

Ухвалою від 15 березня 2019 року у справі було відкрите провадження відповідно до вимог ст.ст.316 ч.1, 317 ч.1 абз.2 ЦПК України і розпорядження Вищого Спеціалізованого Суду України №2710/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ».

Учасники справи були належним чином повідомлені про надходження заяви ОСОБА_1 до суду і про місце, дату і час судового розгляду справи.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 звернулися до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити їх з зазначених у заяві підстав.

Начальник Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 як керівник заінтересованої особи у справі надав у судове засідання письмову заяву, в якій просить заяву ОСОБА_1 розглянути у відсутність представника Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Проте позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги підтримання заяви заявником і її представником, а також думку заінтересованої особи, встановив наступне.

Судом встановлено з копії свідоцтва про народження на а.с.15 і з копії свідоцтва про укладення шлюбу на а.с.14, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2

ОСОБА_2 померла 12 лютого 2019 року о 02.30 годині у себе вдома АДРЕСА_3, що підтверджується дублікатом лікарського свідоцтва про смерть №13, виданого Докучаєвським ЦПМСП МЗ ДНР 12 лютого 2019 року (а.с.16). Причиною смерті ОСОБА_2 згідно довідки про причину смерті від 12 лютого 2019 року на а.с.16 є хронічна серцево-судинна недостатність, асцитичний синдром, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонією.

Згідно копії свідоцтва про поховання ДНР серії АА 027082 на а.с.13, ОСОБА_2 була похована 12 лютого 2019 року на ділянці №1, ряд №2/6 Центрально-міського кладовища м.Докучаєвська.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, де їй 05 березня 2019 року письмово було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті її матері у звязку з тим, що заявником предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 та виданим на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.18).

Факт реєстрації заявника ОСОБА_1 у АДРЕСА_4 підтверджено даними паспортну заявника на а.с.5, зворот.

Факт взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи у м.Вугледар Донецької області, вул.30 років Перемоги,12/68, підтверджено заявником копією довідки від 24 квітня 2018 року № (а.с.12).

Факт взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи у с.Мирне Словянського району Донецької області, вул.Миру,20, підтверджено заявником копією довідки від 15 січня 2015 року № (а.с.11).

Громадянство України померлої ОСОБА_2 підтверджено копією паспорту громадянина України на її імя серії ВС №231537, виданого Докучаєвським МВ УМВС України в Донецькій області 02 березня 2000 року (а.с.7).

На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Суд керується також положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», серед яких є м.Докучаєвськ Донецької області.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 в м.Докучаєвську Донецької області, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне їй для отримання державної соціальної допомоги і оформлення своїх спадкових прав.

Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.247 ч.2, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», розпорядженням Вищого Спеціалізованого Суду України №2710/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті матері заявника ОСОБА_1 громадянки України ОСОБА_2, яка народилася 17 вересня 1928 року в с.Осьмаки Менського району Чернігівської області, Україна, місце реєстрації якої АДРЕСА_5, Україна, яка померла 12 лютого 2019 року о 02.30 годині у віці 90 років у м.Докучаєвську Донецької області, Україна. Причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, асцитичний синдром, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонією.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Кацаренко І.О.