Дата документу 13.03.2019 Справа № 320/5865/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/5865/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1152/19 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_2

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.08.2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким останній одержав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач свої зобовязання своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 17.06.2018 року становить 24 724 грн. 95 коп., з яких: 14 230 грн. 19 коп. відсотки за користування кредитом; 9 095 грн. 79 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00. коп. штраф (фіксована складова); 1 153 грн. 57 коп. штраф (процентна складова).

Зазначає, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 24 724 грн. 95 коп. та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не дав оцінки наданим письмовим доказам щодо укладання між банком та відповідачем кредитного договору та виникнення зобовязань останнього, а тому помилково дійшов висновку щодо недоведеності наявності заборгованості відповідача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 30 серпня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При отриманні кредитної картки відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений у письмовому вигляді та зобовязався регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві.

Відповідно до підписаної анкети-заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 365 днів на рік.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 17 червня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 24 724 грн. 95 коп., яка складається з: заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 14 230 грн. 19 коп., заборгованість за нарахованою пенею в розмірі 9 095 грн. 79 коп., а також штраф в розмірі 1 653 грн. 57 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності заборгованості ОСОБА_4 перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 24 724 грн. 95 коп.

Колегія суддів погоджується із зазначеним рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК Українипозичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем надано суду виписки по картці відповідача та розрахунки його заборгованості за кредитом, що виникли через невиконання ОСОБА_4 своїх зобовязань по погашенню заборгованості за кредитним лімітом, яким він скористався. Проте, із наданих розрахунків неможливо дійти беззаперечного висновку про те, чи зазначено в наданій виписці рух коштів саме по кредитній картці, заборгованість за якою просить стягнути позивач, оскільки в анкеті-заяві, доданій до матеріалів справи, не зазначено номеру кредитної картки, а також тарифу, за яким вона обслуговується.

Окрім того, колегія суддів вважає, що з наданих банком документів не можливо чітко встановити чи дотримано позивачем строки позовної давності, оскільки відповідно до анкети-заяви відповідач отримав кредит у жовтні 2014 року, проте із даної заяви неможливо зробити висновок про дату закінчення дії картки та кінцевого строку погашення заборгованості.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи позивача викладені у додаткових поясненнях про те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким надано кредитну картку від 30.08.2014 року, оскільки не наведено жодного доказу на підставі чого видавалась зазначена картка та чи взагалі про її існування було відомо відповідачу. Ніяких пояснень з зазначеного не було надано в ході розгляду справу у засіданні апеляційної інстанції і представником Банку.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 21 березня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

ОСОБА_2