Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/83/19

Провадження №2/377/91/19

19 березня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Ахутіної А.А., позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, її представника адвоката Прокопенко О.П., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Віталіївни- про зменшення розміру аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

23 січня 2019 року до суду надійшла позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис № 74, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 липня 2016 року. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно судового наказу від 17.12.2018 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини всіх його доходів, починаючи з 07 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 21.12.2018 року, справа №377/848/18, провадження №2/377/331/18, з нього стягуються аліменти на користь старшої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів з 22 листопада 2018 року та до досягнення нею 23 років. Загальний розмір аліментів, які на сьогодні стягуються з нього на підставі судових рішень, на утримання двох дітей від першого шлюбу становить 3/8 (або 37,5%) всіх видів доходів, та призвело до погіршення його матеріального становища. Відповідач з 07.07.2017 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_9, вони проживають в орендованій квартирі за яку відповідач сплачує щомісячно орендну плату разом з комунальними послугами біля 5500,00-6000,00 гривень. Його дружина має певні проблеми зі станом здоров'я і на її лікування та проведеної у жовтні 2017 року операції були необхідні значні матеріальні витрати, в зв'язку з чим у період з жовтня 2017 року по травень 2018 року ним були оформлені кредити на загальну суму майже 100000,00 грн., по яким на сьогодні відповідач щомісячно сплачує грошове зобов'язання майже 4000,00 гривень. Окрім цього щомісячно на медикаменти та додаткові обстеження дружини витрачаються значні кошти. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно судового наказу від 17.12.2018 року, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

13 березня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що з моменту ухвалення Славутицьким міським судом Київської області рішення від 26 травня 2016 року у справі № 377/301/16 - ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на двох спільних дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до моменту досягнення старшою дитиною повноліття, у позивача, крім сімейного стану, нічого не змінилося як в частині його стану його здоров'я, так і в частині його майнового стану. Навпаки, у ОСОБА_1, який з того періоду часу і по сьогодняшній день працює на посаді начальника ЦЕОУ Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», істотно поліпшився майновий стан, про що свідчать дані про його доходи у 2016 році та у 2018 - 2019 роках. Розмір його доходів за шість місяців, з листопада 2015 року по квітень 2016 року склав 121 648 гривень 48 копійок. Згідно довідки ДСП «Чорнобильска АЕС» № 167 від 04.03.2019 року загальний розмір доходів ОСОБА_1 склав вже 281 418 гривень 54 копійки, що є більшим ніж у два рази у зрівнянні з його попереднім доходом. Навіть після утримання з нього всіх обов'язкових платежів і зборів, аліментів за рішеннями суду, ОСОБА_1 за останні півроку отримав чистими грошима на руки 157 425 гривень 12 копійок. Внаслідок сімейних обставин та з врахуванням морально - психологічного стану дітей після розлучення з ОСОБА_1, а також з причини вступу старшої доньки на навчання до Київського політехнічного інституту ім. І. Сікорського за денною формою навчання, відповідач змушена була звільнитися з роботи на ДСП «Чорнобильська АЕС» та з дітьми виїхати до м. Києва, де вони орендують житло для себе. Після досягнення повноліття їх старша дочка ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця на весь період її навчання у Національному технологічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. І. Сікорського». Подаючи відзив на даний позов відповідач ОСОБА_1, посилаючись на ті ж самі обставини та докази, що зазначені і у його позові про зменшення аліментів на їх малолітню дочку ОСОБА_8, просив стягнути з нього аліменти на повнолітню дитину в розмірі 1/8 частини від його доходу. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 грудня 2018 року (справа № 377/848/18), яким було враховано вищезазначені доводи ОСОБА_1, аліменти на старшу дитину були стягнуті тільки у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу відповідача. В той же час, ОСОБА_1 і за поданим ним позовом про зменшення розміру аліментів повторно на тих самих доводах та з тих самих підстав вимагає зменшити аліменти і на нашу дочку ОСОБА_8 з 1/4 до 1/6 частини його доходів, хоча належних та достатніх доводів на підтвердження цих вимог суду не надає. Посилання позивача на істотні проблеми зі станом здоров'я його дружини ОСОБА_9 відповідач вважає бсолютно безпідставним. Наявність певних проблем зі станом здоров'я дружини позивача підтверджено певними доказами, але як вбачається з їх змісту вона тільки у жовтні 2017 року проходила стаціонарне лікування та двічі у 2018 році зверталася за медичною допомогою в амбулаторному порядку. Надані позивачем суду кредитні договори про отримання у кредит певних коштів не підтверджують мету їх отримання (на лікування), так само як не надано позивачем доказів оплати за даними кредитними договорами на момент його звернення до суду, придбання за рахунок цих коштів медичних препаратів та ліків, проходження обстеження або лікування. Крім того, враховуючи загальний розмір отримануваного позивачем та його дружиною ОСОБА_9, яка працює на посаді інженера ЦЕОУ ДСП «Чорнобильська АЕС», доходу у відповідача виникає питання, з якою метою були отримані дані кредити. В той період часу, коли у ОСОБА_1 відбувалися судові процеси по стягненню з нього аліментів на утриманя їх поволітньої дочки ОСОБА_4 на період її навчання та малолітньої дочки ОСОБА_5, під час яких він наводить доводи свого тяжкого матеріального стану і значних витрат на оренду житла, лікування дружини, позивач набуває у власність у 2018 році транспортний засіб марки «Ніва» державний номерний знак НОМЕР_1 та нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі - продажу, посвідченим в нотаріальному порядку 24 грудня 2018 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач та її представник, адвокат Прокопенко О.П., позов не визнали, викладене у відзиві підтримали. Зазначили, що позовні вимоги є необгрунтованими і такими, що суперечать вимогам норм матеріального права, нормам процесуального права, на підставі яких приймалося рішення про стягнення аліментів на їх малолітню дитину, та не підтверджені відповідними доказами, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Враховуючи положення ст.ст. 8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, відповідач, та ОСОБА_1, позивач, перебували у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис № 74, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 липня 2016 року. Під час спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є позивач, а матір'ю - відповідачка, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи.

Позивач у справі - ОСОБА_1, працює на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаді начальника цеху та його загальна сума доходу за період з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року складає 219950,78 гривень, що підтверджується довідкою про доходи ДСП «ЧАЕС» № 635 від 04.12.2018 року.

Відповідно до судового наказу від 17 грудня 2018 року у справі № 377/893/18, провадження №2-н/377/86/18, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 07 липня 2017 року Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_9., 07 липня 2017 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис №1469. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_1.

Відповідно до довідки про доходи № 636 від 04.12.2018 року, ОСОБА_11 працює на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаді інженера ЦЕОУ, загальна сума доходу, який вона отримала за період з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року, складає 145653,77 гривень.

На підтвердження витрат, пов'язаних з лікуванням та обстеженням дружини позивачем до позовної заяви долучені ксерокопії наступних документів: результатів досліджень комп'ютерної томограми, консультативного висновку спеціаліста, сторінок медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_11, протоколу обстеження, виписного епікризу медичної карти хворого № 3064/808.

З копії договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0361/82/0414664 від 03 травня 2018 року вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на строк до 03 травня 2022 року, відповідно до якого відповідачу видано кредит в сумі 62434,96 гривень.

Згідно копії договору про споживчий кредит № 176/17 від 05.10.2017 року між Кредитною спілкою «Партнер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на строк до 05.04.2019 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит на суму 15000,00 гривень.

З копії договору про споживчий кредит № 16/18 від 09.02.2018 року вбачається, що між Кредитною спілкою «Партнер» та ОСОБА_11 було укладено кредитний договір на суму 15000,00 гривень.

Згідно долученої відповідачем до відзиву довідки ДСП «Чорнобильська АЕС» за № 169 від 04.03.2013 року дружина позивача ОСОБА_9 за період з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року отримала на руки дохід в сумі 101 738 гривень 69 копійок.

Згідно довідки ДСП «Чорнобильска АЕС» № 167 від 04.03.2019 року загальний розмір доходів ОСОБА_1 склав 281 418 гривень 54 копійки.

З довідки № 28 від 24.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 02 квітня 2018 року відвідує комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 179 Святошинського району м. Києва.

На підтвердження витрат, пов'язаних з лікуванням та обстеженням доньки ОСОБА_5 відповідачем до відзиву долучені ксерокопії сторінок медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ксерокопії листків лікарських призначень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 930 грн.

Зазначені позивачем докази не свідчать про погіршення його матеріального стану, оскільки він має постійне місце роботи і розмір його доходів за цим місцем роботи не зменшився, посилання позивача, на те що вони проживають в орендованій квартирі за яку сплачують щомісячно орендну плату разом з комунальними послугами біля 5500,00-6000,00 гривень. Його дружина має певні проблеми зі станом здоров'я і на її лікування та проведеної у жовтні 2017 року операції були необхідні значні матеріальні витрати, в зв'язку з чим у період з жовтня 2017 року по травень 2018 року ним були оформлені кредити на загальну суму майже 100000,00 грн., по яким на сьогодні відповідач щомісячно сплачує грошове зобов'язання майже 4000,00 гривень. Окрім цього щомісячно на медикаменти та додаткові обстеження дружини витрачаються значні кошти, не мають значення для оцінки його матеріального становища при визначенні розміру аліментів на дітей. Як вбачається з пояснень позивача, стан його здоров'я не змінився. Відповідно до рішення Славутицького міського суду від 21.12.2018 року по цивільній справі № 377/848/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/6 частини від доходу батька, позовні вимоги задоволено частково, з 22.11.2018 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів щомісяця на її утримання на весь період її навчання у Національному технологічному уніерситеті України «Київській політехнічний інститут ім. І.Сікорського.» При цьому із даної справи і змісту данного рішення вбачається, що ОСОБА_1, у своїх запереченнях по даній справі наводив такіж мотиви незгоди сплати аліментів на повнолітню дочку наперіод її навчання, як і зазначає у позові про зменшення розміру аліментів. Із змісту данного рішення вбачається, що суд частково прийняв до уваги мотиви незгоди ОСОБА_1, із сплати аліментів на повнолітню дочку і визначив розмір аліментів у розмірі 1/8 частини від його доходу. Крім того його друга дружина, яка потребує додаткового лікування на даний час працює і за період з 01.09.2018 олку по 28.02.2019 року отримала дохід у розмірі 101738,69гривень.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього згідно судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 17.12.2018 року на користь відповідача у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів щомісяця на утримання неповнолітньї дитини. Вказаний розмір аліментів суд вважає справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні дитини, які проживає разом з відповідачем, і є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом ч.3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В судовому засіданні встановлено, що адвокат адвокатського об'єднання «Славутицька міська юридична консультація «Захист» Прокопенко О.П. надав відповідачу ОСОБА_2 правничу допомогу згідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 19.03.2019 року в такому обсязі: роз'яснення та надання консультацій з положень сімейного та цивільно-процесуального законодавства, вивчення і проведення аналізу наданих довірителем документів, що стосується предмету спору, підготовка позовної заяви до суду - з години. Вартість послуг, наданих довірителю адвокатом Прокопенком О.П. та оплачених довірителем, на час розгляду справи у суді складає 1500 гривень. Оплату витрат відповідачем ОСОБА_2 за надання їй правничої допомоги адвокатом Прокопенком О.П. на виконання вказаного акту виконаних робіт підтверджено квитанцією на суму 1500 гривень, яка знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи час, затрачений адвокатом Прокопенком О.П. на надання консультацій з положень сімейного, цивільного процесуального законодавства позивачеві, вивчення та аналіз наданих документів, підготовка позовної заяви, суд вважає, що розмір витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 1500 гривень є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, та значенням справи для сторони.

Керуючись ст.ст.180,181,182,183,192 СК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2, понесені нею судові витрати у розмірі 1500 гррвень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено.21.03.2019року.

Суддя Т. О. Малишенко