Справа № 473/4498/18
РІШЕННЯ

іменем України

"20" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 065 грн. 24 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 19.07.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 30.09.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лукіянчин І.П. у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечення проти заявлених Банком вимог, викладені в відзиві на позовну заяву, підтримав. Зазначав про визнання вимог Банку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі. Разом з тим вказував на відсутність заборгованості за процентами станом на грудень 2016 року та її неправомірне нарахування в подальшому, виходячи з процентної ставки, яка значно перевищую її розмір, що була узгоджена між сторонами. Крім того, одночасне стягнення штрафу та пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання є подвійним притягненням до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що є неприпустимим.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та Приймак (28.11.2015 року в зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1. 19.07.2011 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта, банківських тарифів.

На виконання умов договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитними коштами, яка була змінена Банком з 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць (34,8 % річних), з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (43,2 % річних), з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріали справи відомостей, що обумовлені зміни не були прийняті позичальником, не містять.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як встановлено судом, позичальник ОСОБА_1 дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним.

Остання має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 778 грн. 28 коп., що визнано останньою в повному обсязі.

Відповідно до ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст.76-80 ЦПК України.

Між тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності заборгованості за процентами станом на грудень 2016 року.

Водночас, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що нарахування процентів з 01.12.2016 року здійснювалося за підвищеною процентною ставкою (що фактично в кілька разів перевищує базову процентну ставку), без належних доказів правомірності застосування такої процентної ставки, обґрунтування її розміру.

Таким чином, заборгованість за процентами станом на 39.09.2018 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 1 676 грн. 62 коп. виходячи з наступного розрахунку : 484 грн. 30 коп. (нараховані проценти станом на 31.11.2016 року) + 2 233 грн. 16 коп. (2 835 грн. 66 коп. х 43,2 % /360 х 40 днів (з 01.12.2016 року по 09.01.2017 року) + 2 778 грн. 28 коп. х 43,2 % /360 х 629 днів )з 10.01.2017 року по 30.09.2018 року) - 1 040 грн. 84 коп. (сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості за процентами за вказаний період).

За порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані:

- пеня в розмірі 800 грн. 00 коп.;

- штрафи за порушення грошових зобов'язань понад 30 днів у загальному розмірі 1 050 грн. 73 коп.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (44%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 775 грн. 28 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за кредитним договором б/н від 19.07.2011 року, що утворилася станом на 30.09.2018 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 2 778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 28 коп., заборгованість за процентами в розмірі 1 676 (одна тисяча шістсот сімдесят) грн. 62 коп., пеню в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., а всього - 5 254 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят чотири) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, судові витрати в розмірі 775 (сімсот сімдесят п'ять ) грн. 28 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.03.2019 року.

Суддя Л.В. Лузан