Номер провадження: 22-ц/813/3625/19
Номер справи місцевого суду: 515/89/18
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області, Татарбунарської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання прав забудовника, визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 , звернулася з вищевказаним позовом до суду, який вподальшому уточнила та згідно останньої редакції (а.с.84-91) просила суд визнати за нею право забудовника будинковолодіння на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті її матері ОСОБА_3 та її батька ОСОБА_4 , а також визнати протиправними та скасувати: рішення виконкому Татарбунарської міської радії № 381 від 19.12.2002 року; рішення Татарбунарської міської ради № 26-V від 20.07.2006 року в частині вилучення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_5 та переведення її до територіальної громади Татарбунарської міської ради; рішення Татарбунарської міської ради № 25-V від 20.07.2006 року в частині надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що на підставі рішення виконкому Татарбунарської міської ради № 158 від 23.09.1983 року її матір ОСОБА_6 отримала дозвіл на знесення будинку за вказаною адресою та побудувати новий будинок. Відповідно до згаданого рішення виконкому, у 1984 році матір виготовила паспорт на забудову, проект на забудову та будівельний паспорт, що були затверджені виконкомом, а також акт виносу земельної ділянки площею 0,10 га в натурі індивідуального забудовника. На час отримання дозвільних документів її матір перебувала у шлюбі з її батьком ОСОБА_4 . Набувши прав та обов`язків забудовника у рівних частках, її батьки приступили до будівельних робіт. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 . Після смерті батьків на земельній ділянці по АДРЕСА_1 залишилися будівельні споруди, які вона з братом успадкували згідно з чинним на той час цивільним законодавством, та набули в порядку спадкування права та обов`язки забудовника. Посилаючись на те, що вирішення питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції міської ради, а не виконавчого комітету, спірне рішення виконкому Татарбунарської міської ради № 381 від 19.12.2002 року порушує їхні права, а подальші рішення Татарбунарської міської ради №№ 26-V 25-V від 20.07.2006 року прийняті на підставі зазначеного протиправного рішення виконкому, а тому вважала, що є підстави для визнання зазначених рішень органу місцевого самоврядування протиправними та їх скасування.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання права забудовника будинковолодіння на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті її матері ОСОБА_3 та її батька ОСОБА_4 , визнання протиправними та скасування рішення виконкому Татарбунарської міської ради № 381 від 19.12.2002 року, рішення Татарбунарської міської ради № 26-V від 20.07.2006 року в частині вилучення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_5 та переведення її до територіальної громади Татарбунарської міської ради; рішення Татарбунарської міської ради № 25-V від 20.07.2006 року в частині надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела, що на час відкриття спадщини спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належала на праві власності земельна ділянка, яка була виділена під забудову ОСОБА_3 у 1984 році, а також не довела про придбання будівельних матеріалів та наявність на спірній земельній ділянці будь-якого будівництва, здійсненого за життя її батьками (в тому числі й незакінченого).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову за недоведеністю (по суті), судом не досліджувались обставини щодо дотримання позивачем строків позовної давності.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

Судом встановлено, що:

- 18.08.1983 року ОСОБА_3 звернулась до виконкому Татарбунарської міської ради із заявою (копія на а.с.32), в якій просила надати дозвіл на знесення землянки по АДРЕСА_1 та побудувати новий будинок;

- рішенням виконкому Татарбунарської міської ради від 23.09.1983 року № 158 ОСОБА_6 дозволено знести старе домоволодіння (землянку) по АДРЕСА_1 та побудувати новий будинок, що вбачається з його копії (а.с.31);

- виконкомом Татарбунарської районної ради було прийнято рішення № 245 від 26.07.1984 року (копія на а.с.33) про надання ОСОБА_6 дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу паспорту на забудову садиби по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яку виділено загальними зборами уповноважених членів колгоспу, згідно рішення Татарбунарської міської ради № 158 від 23.09.1983 року, що вбачається з виписки з рішення (а.с.33);

- з матеріалів справи вбачається, що на підставі згаданих рішень ОСОБА_6 оформлено будівельний паспорт, акт виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 30.07.1984 року, складено проект забудови цієї ділянки (а.с.36-40,125-129);

- довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області № 82/03-86 від 18.10.2002 року (копія на а.с.93) підтверджується, що 10.06.1976 року зареєстровано одруження громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , актовий запис № 43, після одруження подружжю присвоєно прізвище ОСОБА_4 .;

- згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 95), ОСОБА_1 , позивач у справі, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбунари Одеської області, її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ;

- як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (копія на а.с.44), 03.03.1990 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області складено актовий запис № 17 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище ОСОБА_5 ;

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 15.02.2011 року, підтверджується, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Татарбунари Одеської області (а.с.41);

- відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (копія на а.с.42), спадкоємцями майна померлої ОСОБА_7 є її чоловік та діти в рівних долях - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Майно складається з квартири АДРЕСА_3 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності;

- як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.92), ОСОБА_4 , батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Татарбунари Одеської області;

- 13.12.2002 року ОСОБА_5 звернувся до виконкому Татарбунарської міської ради з заявою (копія на а.с.23) про надання йому у зв`язку зі смертю дружини ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва будинку по АДРЕСА_1 ;

- рішенням виконкому Татарбунарської міської ради № 381 від 19.12.2002 року (копія на а.с.22,123) погоджено проведення припинення права постійного користування ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 1000 кв.м., надану для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 . Погоджено надання ОСОБА_5 дозволу на передачу у приватну власність зазначеної земельної ділянки за згаданою адресою та покладено певні обов`язки, зокрема, у місячний термін переоформити будівельний паспорт та виготовити проект відведення земельної ділянки під будівництво;

-24.06.2006 року приватним нотаріусом Гайдаржи А.А. було засвідчено справжність підпису ОСОБА_5 , який було зроблено у його присутності, під заявою (копія на а.с.26,133), з якою ОСОБА_5 звернувся до Татарбунарської міської ради, про вилучення земельної ділянки площею 0,1 га, раніше наданої йому для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_4 , та надати її ОСОБА_2 ;

- за рішенням Татарбунарської міської ради № 26-V від 20.07.2006 року вилучено у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1 га, раніше надану йому для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 та переведено до земель територіальної громади Татарбунарської міської ради, що видно з копії рішення (а.с.24-25,132);

- 20.07.2006 року Татарбунарського міською радою за заявою ОСОБА_2 прийнято рішення № 25-V, яким погоджено надання ОСОБА_2 , третій особі у справі, у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 , що слідує з його копії (а.с. 27-29,30,130,131);

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 24.12.2016 року, підтверджується, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Татарбунари Одеської області (а.с.43).

Цивільне законодавство визначає склад спадщини лише як сукупність прав та обов`язків, що виключає з її складу речі, на які у спадкодавця не було прав. Тобто самої по собі фізичної наявності у спадкодавця (в його господарстві, в його оточенні) речей, об`єктів якими він користувався, не достатньо. Для спадкування єдиним показником входження до складу спадщини є наявність прав на це майно.

Інакше кажучи, до складу спадщини входить не сам об`єкт або певна річ, а право на них (не земельна ділянка, не будівля, а право на земельну ділянку або на будівлю).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 за життя набула право постійного користування на земельну ділянку, яка була виділена їй під забудову у 1984 році.

На час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаної зі смертю ОСОБА_3 діяв ЗК України 2001 року, який набув чинності 01.01.2002 року.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Зі змісту ч. 2 цієї статті вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Водночас, пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2005 року (в подальшому до 01 січня 2008 року) переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Оскільки доказів такого переоформлення спірної земельної ділянки за життя матері позивача - ОСОБА_3 або про належність цієї земельної ділянки батькові позивача ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано та не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів існування на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 незавершеного будівництва на спірній земельній ділянці та будівельних матеріалів, суд першої інстанції набув правильного висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог про визнання права забудовника в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представлені позивачем копії фотокарток з фіксацією будівель та споруд, як таких, що знаходяться на спірній земельній ділянці в якості доказів існування будівництва, не можуть бути взятими до уваги, оскільки дані фотокартки датовані 2015 роком, в той час, як спадщина відкрилась після смерті забудовника ОСОБА_3 18.08.2002 року.

Разом з тим документально не підтверджено, що на час припинення у 2002 році права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та передачі цієї земельної ділянки чоловікові забудовника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (відчим позивача) за його заявою, на цій земельній ділянці дійсно малися будівлі (конструкції) та споруди в тому числі і незавершені або будівельні матеріали, які за життя належали ОСОБА_12 . На час смерті матері позивача у 2002 році остання вже як 12 років була розлучена з батьком позивача ОСОБА_4 і перебувала в іншому шлюбі з ОСОБА_5 .

Доказів про належність ОСОБА_4 будь-яких будівель на спірній земельній ділянці позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги зведені до переоцінки доказів і засновані на невірному розумінні норм цивільного і земельного законодавства України. Сама по собі незгода відповідно до наведених підстав та обґрунтувань позовної заяви з рішеннями органу місцевого самоврядування - Татарбунарської міської ради та її виконавчого комітету, як таких, що прийняті з перевищенням повноважень та компетенції без доведення позивачем свого порушеного права, є неспроможними і в даному випадку не можуть бути підставою для їх скасування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.11.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова