ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/10384/16-ц

Провадження № 22-ц/818/262/19

18 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретарів судового засідання Гуржій І.В., Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, ухвалене 12 січня 2018 року о 15 годині 09 хвилин у складі судді Клименко А.М., -

УСТАНОВИВ:

30 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, після уточнення якого просив вселити його у належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі проживають сторонні особи, які заважають йому вільно користуватися, розпоряджатися квартирою. Відповідачі не є членами його сім'ї та не мають права користування квартирою, договір оренди з ними не укладався.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 183 грн. 73 коп. з кожного.

Рішення мотивовано тим, що позивач є власником квартири, має право володіти, користуватися своєю власністю, відповідачі чинять йому в цьому перешкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 не надав суду правовстановлюючих документів, які б підтверджували його право власності на квартиру АДРЕСА_1. Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором не є належним доказом існування у позивача права власності на квартиру. Також посилається на те, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про виселення.

У відзиві ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що на підтвердження існування у нього права власності на квартиру АДРЕСА_1 до позовної заяви було додано копію іпотечного договору від 23 грудня 2010 року, копію договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 19 травня 2016 року та копію Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Правомірність набуття позивачем права власності на квартиру відповідачем не оспорювалася, а тому не перевірялася судом. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року не має пре юдиційного значення, оскільки мала інший суб'єктний склад, інші предмет та підстави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно п.п. 2,4 ч.1 ст. ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 23 грудня 2010 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 23 грудня 2010 року за р. № 4812 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-6). Договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано за № 4814.

19 травня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим ОСОБА_6 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 23 грудня 2010 року за реєстровим № 4814 (а.с. 42).

14 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського МНО Стрельченко О.В. на підставі договору іпотеки від 23 грудня 2010 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 40-41).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач є власником квартири, відповідачі чинять йому перешкоди у вселенні до належної йому житлової площі, тому його право користування спірним майном підлягає захисту шляхом вселення.

Суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідачами порушується його право власності, йому чиняться перешкоди у вселенні.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачами права ОСОБА_1 на вселення передчасно, без наявності будь-яких доказів вчинення ними перешкод щодо цього, чим порушив норми матеріального і процесуального права. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про вселення.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги сплатив 826 гривень судового збору (а.с. 139). Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги, сплачену суму судового збору належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 826 гривень судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний