Справа № 485/1272/17
Провадження № 2/485/13/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва про позбавлення батьківських прав. На протязі розгляду цивільної справи позивачем змінено прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", про що надано свідоцтво про зміну імені, виданого 08 вересня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції місті Києві за актовим записом №125, серія НОМЕР_1 (а.с.60).

У позові зазначила, що з 23 квітня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому народились діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати з позивачкою.

23 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

У травні 2016 року відповідач добровільно забрав свої речі та пішов з квартири. З цього часу він не надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, не сплачує аліменти на їх утримання, не турбується про їх духовний та фізичний розвиток.

Крім того, 29 грудня 2016 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, вчинив замах на умисне вбивство гр.ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв»язку з чим його було поміщено у Київське СІЗО. Окрім того, відповідач і раніше приходив до квартири перебуваючи в нетверезому стані, влаштовував сварки, в тому числі і при дітях.

Посилаючись на те, що відповідач ухилявся ще рік до поміщення його у СІЗО від виконання батьківських обов»язків, не турбувався про фізичний та духовний ровиток дітей, не надавав і не надає матеріальної допомоги на їх утримання, взагалі не цікавиться їх життям, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з викладених у позові підстав просили про його задоволення.

Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що з позивачем заеєстрували шлюб у 2010 році, проживали однією сім»єю у АДРЕСА_1, що належить її матері, подружнє життя та ведення спільного господарства припинили у жовтні 2016 року з ініціативи позивача, яка почала підтримувати стосунки з іншим чоловіком, про існування судового рішення про розірвання шлюбу йому відомо не було, аліменти на дітей у вказаний період не сплачував, бо діти проживали з ним та він займався їх вихованням та забезпечував усім необхідним; після припинення спільного проживання декілька разів намагався поспілкуватися з дітьми, однак позивач не дозволила; у грудні 2016 року знову приїхав до квартири позивача, щоб побачити дітей, вона відмовила, при цьому, у нього виник конфлікт з гр.ОСОБА_7, який переріс у бійку, в ході якої вони одне одному заподіяли тілесні ушкодження; за даним фактом його було затримано та поміщено у Київське СІЗО, де він перебував з 29.12.2016 року по 26.02.2018 року. На даний час слідство у справі триває. Після звільнення з СІЗО вони з позивачкою проживали разом до жовтня 2018 року, після чого переїхав проживати до батьків, які потребують догляду. Діти залишилися проживати з матір»ю у м.Київ. Твердить, що від виконання батьківських обов»язків не ухилявся, любить своїх дітей, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації надав заяву, в якій просив про проведення судового засідання у його відсутність, надав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2010 року, який розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2015 року (а.с.6).

Позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтвердується актовими записами про народження дітей та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.113-118).

23 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва винесено заочне рішення, яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, щомісячно, починаючи з 30.07.2015 року до повноліття дітей (а.с.7-8).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання квартири за адресою АДРЕСА_1, проведеного 20 грудня 2016 року комісією ЖБК "Поліграфіст" умови для проживання дітей створено (а.с.12).

Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_3, згідно довідки голови Новокиївської сільської ради від 25.04.2017 року №156 (а.с.19).

Згідно акту обстеження умов проживання відповідача, проведеного Новокиївською сільською радою Снігурівського району, проживає він та зареєстрований з батьками у будинку АДРЕСА_2 працював на сезонних та польових роботах, підробляв різноробочим, на даний час не працює, здійснює догляд за хворою матір»ю (а.с.186). За місцем проживання характеризується позитивно (а.с.185).

За даними довідки Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів на утримання дітей, яка станом на 01.09.2017 року становить 19983грн.04коп. (а.с.28).

Згідно довідок виданої завідувачем дошкільного навчального закладу №577 м.Києва ОСОБА_6 №97 від 11 серпня 2017 року, та №124 від 22 листопада 2016 року, лише мати приводить та забирає дітей з дошкільного навчального закладу, та оплачує квитанції щодо оплати за харчування дітей (а.с.13, 101).

Згідно довідки Дніпровського управління поліції ГУНП в м.Києві №48/СВ-313 від 21.01.2017 року, 29 грудня 2016 року близько 21:30 за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, вчинив замах на умисне вбивство гр.ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом нанесення останньому ножем численних ран очей, обличчя, правої кисті, правої ноги, грудної клітки зправа в область лопатки. Даний факт зареєстровано в Журналі реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №107203 від 29.12.2016 року та внесено до ЄРДР за №0017821 від 30.12.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. По даному факту проводиться досудове розслідування (а.с.11).

У висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації (протокол засідання комісії №11 від 13.09.2017) визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дітей, позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.93).

Разом з тим, з вказаним висновком суд погодитися не може, оскільки він прийнятий без врахування всіх об»єктивних даних, зокрема без встановлення дійсних причин бездіяльності відповідача, його відношення до дітей.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суду не представлено достатньо доказів злісного, свідомого ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов»язків, зокрема даних про те, що він є алкоголіком або наркоманом не має, за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов»язків жодного разу не притягувався, за повідомленням директора Дніпровського районного в м.Києві ЦСССДМ ОСОБА_10 від 07.11.2018 року №42/733, сім"я ОСОБА_1 на обліку та під соціальним супроводом не перебувала (а.с.120). Будь-яких заходів впливу зі сторони державних установ з приводу невиконання батьківських обов»язків до відповідача не застосовувалося.

Свідок ОСОБА_11 суду засвідчив, що сім»я ОСОБА_3 його сусіди, відповідач проживав з колишньою дружиною та дітьми однією сім»єю до жовтня 2018 року, забезпечував сім»ю продуктами харчування, зустрічав дітей зі школи та дитсадку.

Факт спільного проживання сторін у вказаний період підтверджено висновком Дніпровського управління поліції ГУНП у м.Києві від 23.04.2018 року (а.с.172).

Сам лише факт проведення досудового розслідування за підозрою батька у вчиненні замаху на вбивство та несплата аліментів не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Обвинувальний вирок щодо нього не постановлено, а тому він вважається невинуватим у вчиненні будь-якого злочину.

Те, що відповідач не відводив та не забирав дітей з дитячого закладу у певний період не свідчить про те, що він свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками. Крім того, відповідач проживає у іншому місті, що ускладнює його спілкування з дітьми, які за згодою колишнього подружжя залишилися проживати з матір»ю.

Враховуючи наведене, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що підстави застосування до ОСОБА_3 такого заходу на даний час відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення судового рішення - 21.03.2019 року.

Суддя