Справа № 486/1638/18
Провадження № 2/486/121/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Устьянові Ю.М., Зацепіній І.О. та Кучмар В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу №486/1637/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 міська рада Миколаївської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання

за участю позивача ОСОБА_1,

без участі відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та представника третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 235 по пр. Незалежності, 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій вона на даний час проживає. У даній квартирі зареєстровані її чоловік ОСОБА_5, а також її зять ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у квартирі з дня прописки по даний час не проживають, без поважних причин. Перешкод у користуванні квартирою відповідачам вона не чинила. У звязку з тим, що відповідачі у квартирі не проживають у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 міську раду Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов. Пояснила, що ОСОБА_3 її зять, а ОСОБА_2 донька, які з дня реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, тобто більше одного року в квартирі не проживають. Вони проживали в гуртожитку №5 та зібрались виїжджати з міста, продавати житло. А оскільки її зять - працівник ВП «ЮУ АЕС», він повинен бути зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вона їх зареєструвала в своїй квартирі. При цьому відповідачі пообіцяли, що знімуться з реєстрації, коли будуть виїжджати з міста, однак цього не зробили. В червні 2017 року донька та зять виїхали з міста разом з меблями та з цього часу в квартирі не проживали.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на сайті «Судова влада України».

Представник третьої особи ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області не зявився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без участі представника.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що відповідачі його родичі (донька його дружини та зять), у яких була кімната в гуртожитку, яка належала їм на праві власності. Оскільки у зятя не було карєрного зростання, орієнтовно він збирався виїжджати в Білорусь або на Хмельницьку АЕС. В червні 2017 року вони поїхали з міста. Позивач і він, ОСОБА_5, в квартирі до червня 2017 року не проживали, вселились за рішенням суду.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що є другом ОСОБА_5 та періодично буває у нього вдома. Йому відомо, що діти ОСОБА_5 влітку 2017 року виїхали з міста та в квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 він їх не бачив.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сімї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, суд може продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, ОСОБА_1 є власником квартири № 235 по пр. Леніна (Незалежності), 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Право власності на вказану квартиру зареєстроване за позивачем 29 серпня 2017 року /а.с.9, 11/.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) станом на 05 листопада 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_2 /а.с.10/.

Згідно копій актів про не проживання №186 від 01 вересня 2017 року та №108 від 10 травня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, зі слів сусідів, не проживають з червня 2017 року /а.с. 12,13/.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі більше року у квартирі не проживають.

Оскільки, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з червня 2017 року, тобто більше року не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, без поважних причин, вони втратили право користування нею, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, саме судове рішення, яким відповідачів буде визнано такими, що втратили право користування квартирою, стане підставою для вчинення дій органами реєстрації по зняттю відповідачів з реєстраційного обліку, тому дане питання не відноситься до повноважень суду, а позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 міська рада Миколаївської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 235 по пр. Незалежності, 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 235 по пр. Незалежності, 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4сплачений судовий збір в сумі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) в рівних частках, тобто по 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_11