Справа № 182/725/18
Провадження № 2-в/0182/1/2019
У Х В А Л А

Іменем України

15.03.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: представника заявника - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та право власності на садовий будиночок, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будиночок, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та право власності на садовий будиночок.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні суду знаходилася цивільна справа № 2-975/1992 за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будинок розташований на даній земельній ділянці.

13 липня 1992 року рішенням Нікопольського міського народного суду Дніпропетровської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та визнано за ним право власності на садову дільницю № 561 в садовому товаристві «Славутич» та визнано право власності на садовий будинок, підвал, вбиральню, теплиця, розташовані на дільниці № 561.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Президії Дніпропетровського обласного суду від 04 серпня 1993 року рішення Нікопольського міського народного суду від 13 липня 1992 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Однак внаслідок пожежі вказана справа була знищена.

В листопаді 1993 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на садовий будинок за № 561 в садовому товаристві «Славутич».

Рішенням суду від 29 травня 1995 року за заявою ОСОБА_4 відновлено втрачене судове провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будинок розташований на даній земельній ділянці.

09 серпня 2004 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволено позовну заяву ОСОБА_4С та визнано за нею право власності на садовий будинок та право користування дільницею № 561 в садовому товаристві «Славутич».

Також ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2004 року позовну заяву ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будинок розташований на даній земельній ділянці залишено без розгляду, у звязку з неявкою позивача.

Дана справа в архіві суду не збереглася.

З метою захисту прав та інтересів прав та інтересів, ОСОБА_6, яка згідно договору купівлі-продажу від 08 вересня 1992 року, реєстровий № 2-1977, набула право власності на спірний садовий будинок № 561 в садовому товаристві «Славутич», рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року за власною ініціативою відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будиночок, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будиночок.

Установлено зміст судового рішення Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 09 серпня 2004 року та ухвали від 09 серпня 2004 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до садового товариства «Славутич» про визнання пава володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будиночок, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будиночок, на підставі якого було: «визнано за ОСОБА_4 право власності на садовий будиночок та право користування ділянкою № 561 у садовому товаристві «Славутич», позов ОСОБА_5 до садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будиночок ухвалою суду від 09 серпня 2004 року залишений без розгляду».

Не погодившись з даним рішенням суду ОСОБА_6 звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року рішення Нікопольського міськрайонного суду скасовано. Провадження по справі про відновлення втраченого судового провадження за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будинок, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будинок закрито.

ОСОБА_4 зазначає, що до цього часу рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2004 року не виконано, ОСОБА_6 перешкоджає їй володіти, користуватись садовою ділянкою № 561 в садовому товаристві «Славутич» та садовий будинком на ньому.

У звязку з наведеними обставинами, ОСОБА_4 просить суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-975/1992 р., оскільки його відновлення спрямоване на захист законних прав та інтересів сторін у справі.

Представник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_4 та в своєму відзиві (а.с.77-79) пояснила, що 29 травня 1995 року рішенням Нікопольського міського суду провадження у цивільній справі № 2-975/1992 р. відновлено та цього ж року, судом було прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено. Про рішення Нікопольського міськрайонного суд від 09 серпня 2004 року їй не відомо та ОСОБА_6 не приймала участі в судовому засідання під час розгляду справи.

На думку представника ОСОБА_6, вона правомірно набула право власності на спірну садову ділянку та розташований на ній садовий будинок та з часу купівлі спірної садової ділянки обробляє її, сплачує членські внески, а також зробила ремонт у будинку.

Враховуючи наведені обставини, представник ОСОБА_6 просить суд відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її зави.

Заявник не погодилася обставинами зазначеним представником ОСОБА_6 у відзиві та в своїй відповіді на відзив (а.с.95-99) зазначила, що у 1995 році судом не було прийнято жодне рішення з приводу даного спору, а будь-яких доказів на підтвердження даних обставин, представником ОСОБА_6 не надано.

Під час судового засідання 15 березня 2019 року представник заявника підтримав вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник ОСОБА_6 зазначила, що вважає вимоги безпідставними та просила суд відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Представник КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився.

Заслухавши представників сторін, опитавши свідків, розглянувши заяву, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Згідно ч. 1 ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом повно та всебічно були досліджені надані сторонами докази, однак зібрані матеріали не дають можливості встановити, що вказані у рішенні суду обставини мали місце, оскільки документи на які посилається заявник ОСОБА_4, є на думку суду недостатніми для точного відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині.

До того ж, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року за власною ініціативою суду відновлювалося втрачене судове провадження № 2-975/1992 р. (а.с.13,14).

Однак ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року скасовано та закрито провадження по справі про відновлення втраченого судового провадження за позовом ОСОБА_5 до садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та права власності на садовий будинок, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будинок (а.с.15,16).

Відповідно до ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, інших належних та допустимих доказів, достатніх для установлення змісту відновлювального судового рішення, заявником суду надано не було.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження документів не достатньо для точного відновлення втраченого судового провадження та приймаючи до уваги те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає за необхідним відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Розяснити ОСОБА_4 її право на повторне звернення до суду з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,13,18,76,81,488-495 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Садового товариства «Славутич» про визнання права володіння садовою ділянкою та право власності на садовий будиночок, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садове товариство «Славутич» про визнання права власності на садовий будиночок.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали суду складено 22 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_8