Справа №173/153/19
Провадження №2-о/173/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю заявника ОСОБА_1

Представника заявника - адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, представник заявника адвокат ОСОБА_2 заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1, представник заявника адвокат ОСОБА_2, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ міграційної служби України в Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 21019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 15.03.2019 року .

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

У судовому засіданні 15.03.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт постійного його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне:він народився 22 березня 1984 року. Його батьками були: батько - ОСОБА_3, мати ОСОБА_4, які на даний час померли, але підтверджуючих документів цього факту він не має так як не підтримував відносин з ними.

З самого народження і по цей день він проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але документу, підтверджуючого його особистість не отримував. В зв'язку з чим він не має можливості встановити свою особу та вчиняти правочини, при зверненні до міграційної служби йому повідомили, що для отримання паспорта громадянина України йому потрібно встановити той факт, що станом на 24.08.1991 року він проживав на території України, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявник та представник заявника вимоги про встановлення факту , що має юридичне значення підтримали, обґрунтувавши свої вимоги доводами, викладеними в поданій заяві. Також заявник пояснив, що весь цей час він проживав на території України та її межі не виїжджав.

Заінтересована особа, представник Управління державної міграційної служби у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши заявника, з'ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народився 22 березня 1984 року у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії V-КИ, № 394314.

З пояснень заявника встановлено, що з часу народження він постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2

Факт проживання заявника на території Верхньодніпровського району також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З показань свідка ОСОБА_5, судом встановлено, що вона знає заявника протягом тривалого часу. Познайомилась з ним у сестри та після цього постійно спілкувалась з заявником. З його розповіді їй відомо, що заявник народився та виріс на території Верхньодніпровського району. Проживав з батьками , на даний час проживає сам.

З акту депутата Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1А, ІНФОРМАЦІЯ_3 впродовж більше ніж десять років проживає за адресою: селище ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає в с. Соколівка по вул. Афанасьєва Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до даних по господарської книги № 1 с. Любомирівка, ф № 3 встановлено, що в с. Соколівка по вул. Афанасьєва Верхньодніпровського району Дніпропетровської області значився ОСОБА_6 голова сім'ї та його син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Такі дані зазначені в по господарських книгах з 1986 року по 2006 рік. А з 2006 року по 2018 рік головою сім'ї став ОСОБА_1

Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року.

Даний факт потрібний заявника для отримання громадянства. В іншому порядку заявник не має можливості підтвердити даний факт.

Встановлення факту проживання заявника на території України має юридичне значення, так як з його встановленням у заявника виникає право на отримання громадянства, тобто для виникнення правовідносин.

Встановлення даного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384.20 грн.. заявнику не відшкодовуються та покладаються на заявника

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1, представник заявника адвокат ОСОБА_2, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн., 20 коп., покласти на заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 25.03.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 25.03.2019 року

Оприлюднене 25.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 25.04.2019 року