Справа № 365/36/19
Номер провадження: 2/365/96/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2019 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

позивачки ТОВПИГА Т.М.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Згурівська районна державна адміністрація Київської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивача ОСОБА_2 звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 08 жовтня 2000 року померла її рідна баба ОСОБА_4, після смерті якої позивачці за заповітом, посвідченим ОСОБА_3 сільською радою 12 червня 2000 року, відкрилась спадщина на весь її склад. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області. За життя ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на житловий будинок не отримала, право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. До складу спадщини також входить право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 111 від 18 липня 1997 року. Крім того, до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало дочці ОСОБА_4 та тітці позивачки - ОСОБА_5, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172111, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 110 від 18 липня 1997 року. Після смерті ОСОБА_5, яка померла 21 грудня 1999 року, спадщину прийняла її мати ОСОБА_4, проте свої спадкові права не оформила. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні частки (паї) у звязку із відсутністю реєстрації права власності на спірний житловий будинок за померлою, а також ненаданням підтвердження наявності родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_5 та бабою позивачки ОСОБА_2 Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Позивача ОСОБА_2 просить суд встановити, що ОСОБА_4 є її бабою, ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4, визнати за позивачкою право власності на спірний житловий будинок та право на спадкові земельні частки (паї) та не стягувати з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

В судове засідання не зявились представники відповідача ОСОБА_3 сільської ради та третьої особи Згурівської районної державної адміністрації, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Голова ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6 направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнала повністю. Голова Згурівської районної державної адміністрації ОСОБА_7 направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечував.

Суд визнав можливим розглядати справу без участі представників відповідача та третьої особи, оскільки у справі є достатньо даних про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що була добре знайома із ОСОБА_4, оскільки вони з одного села та підтримували добросусідські відносини. ОСОБА_4 мала двох дітей - дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_9, який був батьком позивачки ОСОБА_2 Після смерті матері позивачки ОСОБА_10 у 1982 році, позивачку виховували баба та тітка. Батько позивачки помер у 1997 році. ОСОБА_5 померла у 1999 році, інших спадкоємців померлої, крім її матері ОСОБА_4, не було. Позивачка ОСОБА_2 доглядала бабу та тітку до смерті та поховала їх за власні кошти.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе (після перейменування вулиця Мирна) в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області. За життя ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на житловий будинок не отрмала, право власності у встановленому законом порядку в реєстраційних органах, зокрема БТІ, не зареєструвала, що встановлено з копії погосподарських книг (а.с.23-26), копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.27-32), копій довідок ОСОБА_3 сільської ради (а.с.46,53). Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,22 га, яка знаходилась в користуванні ОСОБА_4В, проте приватизована не була (копія довідки ОСОБА_3 сільської ради - а.с.51).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадковий житловий будинок суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Позивачці було відмовлено ОСОБА_3 сільською радою у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя померлої ОСОБА_4 (копія довідки ОСОБА_3 сільської ради - а.с.46).

На момент побудови житлового будинку у 1954 році чинне законодавство не передбачало обовязкового отримання свідоцтва про право власності на будинок та державної реєстрації права власності на нього, а тому підтвердженням належності ОСОБА_4 на праві власності житлового будинку є відповідна довідка ОСОБА_3 сільської ради № 563 від 11.10.2017 року, видана на підставі записів у погосподарських книгах (копія довідки - а.с.53). Право власності у такому випадку визнається судом дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності.

ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 111 від 18 липня 1997 року, що встановлено з копії Сертифікату (а.с.41-42).

ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172111, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 110 від 18 липня 1997 року, що встановлено з копії Сертифікату (а.с.39-40).

Пунктами 2, 5 Указу Президента "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:

- свідоцтво про право на спадщину;

- посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);

- рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Після смерті ОСОБА_5, яка померла 21 грудня 1999 року, відкрилась спадщина за законом на право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0172111. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла своїми фактичними діями, шляхом догляду за спадковим майном, її мати ОСОБА_4 Інші спадкоємці відсутні. ОСОБА_5 була одинокою, одружена не була, дітей не мала та проживала разом із ОСОБА_4 Спадкова справа до майна померлої 12 грудня 1999 року ОСОБА_5 не заводилась ( копія свідоцтва про смерть а.с.21, копія свідоцтва про народження а.с.12, копія погосподарської книги а.с.23-26, копії довідок ОСОБА_3 сільської ради а.с.47,48).

Актовий запис про шлюб батьків ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_11 не зберігся (копія повідомлення Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану а.с.34).

ОСОБА_4 померла 08 жовтня 2000 року. Після смерті ОСОБА_4, її онуці - позивачці ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим ОСОБА_3 сільською радою 12 червня 2000 року, відкрилась спадщина на весь її склад. До складу спадщини входять вищезазначені житловий будинок та земельні частки (паї). Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла своїми фактичними діями, шляхом догляду за спадковим будинком. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні, син ОСОБА_4, батько позивачки ОСОБА_9 помер 22 травня 1997 року, що встановлено з копій свідоцтв про смерть (а.с.19,20), копії свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с.10,14), копії довідок ОСОБА_3 сільської ради (а.с.50,52), копії спадкової справи № 177/2017 до майна померлої 08 жовтня 2000 року ОСОБА_4 (а.с.67-94), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.95-101).

Актовий запис про народження батька позивачки та сина ОСОБА_4 ОСОБА_9 не зберігся (копія повідомлення Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану а.с.35).

В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно положення п. 1 Листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Пунктом 3.5 Листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 визначено, що деяких випадках при розгляді цивільних справ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суди неправильно встановлюють зміст правовідносин, що виникають, та застосовують до спірних правовідносин норми, що регулюють право власності на земельні ділянки, та не беруть до уваги, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 в порядку спадкування набула право на земельні частки (паї), а не право власності на земельні ділянки згідно Сертифікатів серії КВ № 0172112, КВ № 0172111.

Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні частки (паї) у звязку із ненаданням документів, що підтверджують належність житлового будинку ОСОБА_4 та доказів родинних відносин між позивачкою та померлими ОСОБА_4, ОСОБА_5 (нотаріальна відмова - а.с.33).

Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса та її порушені права підлягають судовому захисту.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.п.1,8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину...

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною дочкою ОСОБА_4, яка в свою чергу є рідною бабою позивачки ОСОБА_2 Зазначені юридичні факти повністю підтверджуються зібраними у справі доказами. Встановлення даних фактів необхідне позивачці для підтвердження факту належності до кола спадкоємців померлої ОСОБА_4 та визначення спадкової маси, що відкрилась після її смерті.

Суд вважає за необхідне визнати за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право вланості на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області, право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0172112 та право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0172111.

Не застосовувати до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами.

Враховуючи те, що визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 5, 328 ЦК України, ст.ст. 524,531,549 ЦК України 1963 року,

ст.ст.141,142,263-265,273,293,315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Згурівська районна державна адміністрація Київської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною онукою ОСОБА_4, померлої 08 жовтня 2000 року.

Встановити, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 21 грудня 1999 року є рідною дочкою ОСОБА_4, померлої 08 жовтня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, померлої 08 жовтня 2000 року:

- право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області;

- право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 111 від 18 липня 1997 року;

- право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області, яке належало ОСОБА_5 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172111, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 110 від 18 липня 1997 року.

Не застосовувати до ОСОБА_3 сільської ради Згурівського району Київської області ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею 29.01.2019 року згідно квитанції № 0.0..1 при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 1425 (одна тисяча чотириста двадцять пять) гривень 61 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18.03.2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ