ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» березня 2019 року м. Херсон

Справа № 766/24876/18

Провадження № 22-ц/819/602/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О. В. від 08 січня 2019 року за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_7, від імені якого діє ОСОБА_8 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1), а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 534658.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2019 року заяву ОСОБА_7 від імені якого діє ОСОБА_8 задоволено.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 534658, в межах ціни позову 108 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що позов є надуманим, здійснений нею ремонт у вказаній квартирі, вартість якого становить 537 287 грн та є предметом спору справі за її позовом до ОСОБА_7 про стягнення витрат на проведення ремонтних робіт, і є, на думку скаржника, достатнім забезпеченням позову ОСОБА_7, тому відсутні підстави для накладення арешту на майно, що їй належить.

Позивач і його представник в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи тому, колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідача в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, який апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що ОСОБА_5 проживає за кордоном, має намір реалізувати належне їй майно, тому накладення арешту на належний їй будинок порушує її права власника на розпорядження власністю; перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до належної йому квартири, відмовляється компенсувати отримані доходи від цієї квартири і наявне обґрунтоване припущення вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді в суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у розмірі 108 000 грн за користування майном, збереженим без достатньої правової підстави.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_7 зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою ВССУ від 19 серпня 2015 року, витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1. Незважаючи на вказане судове рішення ОСОБА_5 ухиляється від повернення належної йому квартири, внаслідок чого він має право на стягнення з відповідачки 108 000 грн за період з 19 грудня 2015 року по 19 грудня 2018 року за 36 місяців, за користування останньою майном, збереженням без достатньої правової підстави.

Відповідач ОСОБА_5 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач не виконує рішення суду про повернення ОСОБА_7 належної йому квартири, у зв'язку з чим між сторонами виник спір щодо повернення ОСОБА_5 ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 108 000 грн., вимога про стягнення яких відповідачкою не визнається.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що обраний судом захід забезпечення позову відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України, змісту поданої мотивованої заяви про забезпечення позову та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання відповідача на недоведеність належними та допустимими доказами реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки представник ОСОБА_5 пояснив, що вона має намір продати належне їй майно, крім того, вони не спростовують факту перебування у провадженні суду спору між сторонами і висновків суду щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, які мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 про те, що вартість квартири, враховуючи виконані нею ремонтні роботи, значно перевищує ціну позову - 108 000 грн, тому відсутні підстави для накладення арешту на майно, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки судом першої інстанції накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 534658, в межах ціни позову 108 000 грн.

Суд врахував предмет спору розмір позовних вимог, наявність між сторонами спору та обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, без вжиття яких відповідач фактично може і має намір розпорядитися належним їй майном, що не заперечував її представник, тому існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на вище зазначене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 22 березня 2018 року.