Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 335/900/19
Провадження №: 2/332/1049/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Ковтун В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 р. представник АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.06.2006 р. ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 16.06.2006 року становить - 7664,23 грн. Позивач, керуючись ч. 1 ст. 1282 ЦК України, 14.03.2018 року направив лист-претензію до ОСОБА_2 , який постійно проживав разом із позичальником на час відкриття спадщини, згідно якого банк пред`явив свої вимоги, але ніякий дій ОСОБА_2 виконано не було.

Під час розгляду справи, представником позивача 14.06.2019 р. було уточнено позовну заяву, в якій замінено відповідача ОСОБА_2 на правонаступника померлого позичальника - ОСОБА_1 , з якої позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.06.2006 року, в сумі 7664,23 грн., та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Представник АТ «КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просить розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучений до справи (а.с.174-178).

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16.06.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.11).

Згідно банківської виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, останній платіж на погашення заборгованості позичальником було здійснено 27.08.2008 року в сумі 200 грн., в подальшому своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, а у позивача виникло право вимагати її повернення (а.с.213-216).

Зі свідоцтва про смерть, виданого 21.05.2011 р., серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 608, 1218, 1219 ЦК України передбачено, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

21.04.2014 року на виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, щодо пред`явлення вимог до спадкоємців, позивачем була направлена претензія кредитора до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори. Крім того, 14.03.2018 року, батькові померлого позичальника ОСОБА_2 , було направлено лист-претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги до спадкоємця, щодо погашення заборгованості в сумі 7664,23 грн., але ніяких дій ОСОБА_2 виконано не було.

В судовому засіданні, що відбулось 02.05.2019 р., ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він не є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , на підтвердження даного факту, надав суду копії документів, згідно яких спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1987 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 відмовився від своєї частки у спадщині після смерті сина. (а.с.62-68).

З фотокопії спадкової справи № 606/2011 вбачається що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Спадок прийняла його мати ОСОБА_1 , батько спадкодавця ОСОБА_2 від Ѕ частки спадку відмовився на користь ОСОБА_1 . Вартість спадкового майна складає 17652,33 грн. (а.с.92-148).

Відповідач за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, зазначила, що позивачем пропущено строк звернення з відповідним позовом до суду. У своєму позові, а саме в первинному та уточненому позивач зазначає, що про факт смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їм стало відомо в 2014 році, адже саме 21.04.2014 року позивач звертався до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора. Крім того, позивач зазначає що отримував відповіді Третьої Запорізької нотаріальної контори від 30.04.2014 року та 06.06.2017 року. Але позивач звернувся з дійсним позовом тільки 26.12.2018 року. Також відповідач зауважила, що в серпні 2011 року, вона особисто надавала до банку заяву з копією свідоцтва про смерть, отже позивачу ще у 2011 році було відомо про факт смерті боржника, та їх право звернення з вимогою про стягнення боргу.

Крім того у відзиві на позовну заяву відповідач повідомила наступне. Отримавши у спадок від померлого ОСОБА_3 у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач також набула всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки у ОСОБА_3 за життя виник обов`язок сплатити завдану майнову шкоду ОСОБА_4 в розмірі 19445,12 грн., із ОСОБА_1 , в межах вартості майна, одержаного у спадщину (вартість якого складає 17652,33 грн.), відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2013 року стягнуто суму матеріальної шкоди на користь ОСОБА_4 в розмірі 17652,33 грн., а також судові витрати у сумі 323,50 гри. а всього 17975,83 грн.(а.с.186-188). Вказане рішення суду виконано у повному обсязі, шляхом щомісячного відрахування коштів з пенсії відповідача, що підтверджується копією довідки № 3179/05.02 від 22.05.2017 року виданою Центральним об`єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя (а.с.190). Таким чином відповідач вичерпала розмір відповідальності перед кредиторами за боргами спадкодавця у межах вартості спадкового майна, а законом не передбачене повторне стягнення боргу в межах вартості спадкового майна.

Також до відзиву на позовну заяву, відповідачем надано заяву про застосування строку позовної давності та строку звернення до позовної заяви про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відповідно положень ст. 1281 ЦК України (а.с. 192-194).

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В рішенні Європейського Суду з прав людини «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року зазначено, що строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України, щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже банк звернувся до спадкоємця через майже сім років з моменту, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», зазначено про наступне: «Вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без важних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною, порушене право повинно бути захищене. Саме загальна позовна давність застосовується вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права».

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Поважних причин пропущення строків позовної давності матеріали справи не містять.

Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із тим, що позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при звернені до суду із цим позовом судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2019 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік