РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 643/9142/18

Провадження № 2/643/807/19

14.02.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ференчук О.В. за участю секретаря судового засідання Сиротенко О.Є. розглянувши у выдкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що їм та відповідачам по справі на праві спільної часткової власності належить по 1/5 частині квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 травня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. р № 5-98-125913. Крім того позивач ОСОБА_5 є власником 5/30 частин зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2017 року. 11 Державною нотаріальною конторою, р№ 7-73. Свідоцтва на 1/30 частку зазначеної квартири, не видавалось, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2017 року 11 Державною нотаріальною конторою, р№ 7-73.

Таким чином позивачам припадає на 17/30 часток, що складає - 16,71 кв.м. житлової площі, а відповідачам припадає 11, 8 кв.м житлової площі.

Між сторонами склався порядок користування квартирою, згідно з яким позивачі займають кімнату 15,4 кв.м. з балконом, а відповідачі займають кімнату площею 14,1 кв.м., але відповідач ОСОБА_4 створює нестерпні умови життя та обмежує позивачів в користування квартирою. Мирним шляхом вони не можуть дійти згоди. Тому вимушені звернутись до суду з позовом.

Позивачі надали до суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлені належні чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що на праві спільної часткової власності належить по по 1/5 частині квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 травня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. р № 5-98-125913. Крім того позивач ОСОБА_5 є власником 5/30 частин зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2017 року. 11 Державною нотаріальною конторою, р№ 7-73. Свідоцтва на 1/30 частку зазначеної квартири, не видавалось, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2017 року 11 Державною нотаріальною конторою, р№ 7-73.

Таким чином позивачам припадає на 17/30 часток, що складає - 16,71 кв.м. житлової площі, а відповідачам припадає 11, 8 кв.м житлової площі.

На підставі технічного паспорту на квартиру №117, в житловому будинку №68-Б, по вул. Героїв Праці в м. Харкові квартира складається з двох кімнат кімнати площею 15.4 кв.м. з балконом та кімнати площею 14.1 кв.м., з вбиральні прощею 1.2.кв.м., ванної кімнати прощею 2.1 кв.м., коридором прощею 7.1 к.м., вбудованою шафою прощею 0.7 кв.м.

Між сторонами склався порядок користування квартирою, згідно з яким позивачі займають кімнату 15,4 кв.м. з балконом, а відповідачі займають кімнату площею 14,1 кв.м., але відповідач ОСОБА_4 створює нестерпні умови життя та обмежує позивачів в користування квартирою. Мирним шляхом вони не можуть дійти згоди.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 380 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь- яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не частковою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 223, 263, 264, 265, 280-282, ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 368, 369, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_6 до ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_7 про визнання порядку користування квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою №117 по вул. Героїв Праці №68 Б в м. Харкові, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користування житлову кімнату прощею 15,4 кв.м з балконом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати в користування кімнату площею -5.9 кв.м, залишити в спільному користуванні сторін - вбиральню прощею 1,2.кв.м., ванну кімнату прощею 2,1 кв.м, коридор прощею 7,1 кв.м., вбудовану шафу прощею 0,7 кв.м.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ференчук О.В.