Ухвала

20 листопада 2019року

м. Київ

справа № 308/13744/15-ц

провадження № 61-31777св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника Міністерства юстиції України - Алмаші Івана Миколайовича про зупинення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, третя особа - Державна казначейська служба, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 797,50 грн; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 4 861,29 грн. В решті позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року залишено без змін.

11 липня 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким її позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі.

12 липня 2017 року представник Міністерства юстиції України - Алмаші І. М. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, а у справі ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 та 14 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 308/13744/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

18 липня 2017 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника Міністерства юстиції України - Алмаші І. М. про зупинення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року, яке обґрунтоване тим, що у випадку задоволення касаційної скарги, враховуючи розмір суми, що підлягає до стягнення із Міністерства юстиції України, можуть бути труднощі з повернення сплачених коштів.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Вказаною нормою у випадку примусового виконання передбачено зупинення виконання рішення, а у випадку, якщо рішення не передбачає примусового виконання - зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки заявником не надано відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, або доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання судового рішення відносно відповідача у таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки наведені у клопотанні представником заявника доводи не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання судових рішень, то у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись частиною восьмою статті 394, частиною першою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Міністерства юстиції України - Алмаші Івана Миколайовича про зупинення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк І. М. Фаловська