АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/411/19Головуючий по 1 інстанції Баранов О. І.
Категорія: 305010000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В., Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника МТСБУ адвоката Івахніної А.В. на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року (постановленого суддею Барановим О.І.) у справі за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 , третя особа: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового випадку, -

:

в с т а н о в и л а :

16 травня 2018 року МТСБУ звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового випадку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 липня 2015 року на вулиці Ломоносова біля перехрестя, в м. Мелітополі Запорізької області, з вини водія ОСОБА_1 , була скоєна ДТП. ОСОБА_1 керував автомобілем «Урал 4320», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав на праві власності Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України.

На дату скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Мілітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року № 320/6052/15-п.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_4 , який належав на праві власності ОСОБА_2 . Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 09.10.2015 року № 96/10 становить 112 276,78 грн. Завдана шкода відповідачем відшкодована потерпілому не була, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.

Позивач зазначає, що відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та власника автомобіля «Урал 4320», д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 50 000 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоди в сумі 50 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн.

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області в позовних вимогах МТСБУ відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник МТСБУ Івахніна А.В. подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що на її думку рішення суду першої інстанції незаконне та не обґрунтоване, судом порушені норми матеріального права, а саме: визначені неправильно обставини правовідносин між сторонами.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник МТСБУ посилається на норму ст.1166 ЦК України де зазначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

09 липня 2015 року на вул. Ломоносова біля перехрестя, що в м. Мелітополі Запорізької області з вини водія ОСОБА_1 була скоєна ДТП. Відповідач керував автомобілем «Урал 4320», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав на праві власності Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України

На дату скоєння зазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Так вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року №320/6052/15-п. Під час ДТП було пошкоджено автомобіль «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_4 , який належав на праві власності ОСОБА_2 . завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 09.10.2015р. №96/10 становить 112 276,78грн. Зазначена шкода особисто відповідачем ДТП не була відшкодована ОСОБА_2 .

Апелянтом наголошено, що МТСБУ не являється страховою компанією, а являється єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. МТСБУ створено державою на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону Позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону, Позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону, Позивач згідно наказу від 13.06.2016р. № 4756 здійснив виплату відшкодування Потерпілої особи платіжним дорученням від 13.06.2016р. №4756рв в розмірі 50 000,00 грн.

Статтями 1172, 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної в ДТП особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати Потерпілій особи у Позивача виникло право зворотної вимоги до Відповідача.

Таким чином, Позивач згідно Закону здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та власника автомобіля «Урал 4320», державний номер НОМЕР_2 - Відповідача по справі, який не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 02 листопада 2018 року.

Протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 був власником автомобіля і керував останнім в порядку виконання службового (військового) обов`язку перед власником незастрахованого автомобіля, яким є військова частина. При цьому підставою для здійснення позивачем регламентної виплати потерпілому від ДТП за участю відповідача і відповідно подальшої зворотної вимоги до відповідача стало те, що власник транспортного засобу, яким не є відповідач ОСОБА_1 , не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідач ОСОБА_1 не є особою на яку може бути покладено обов`язок з обов`язкового страхування транспортного засобу і відповідно на нього не може бути покладено відповідальність за невиконання такого обов`язку; по-друге: в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди підлягає покладенню на військову частину з якою відповідач перебував у службових (військових) обов`язках.

З даним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

З постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.07.2015 року у справі 320/6052/15-п, яка вступила в законну силу 27.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, з даної постанови вбачається, що водій військової частини № НОМЕР_3 ОСОБА_1 09.07.2015 року, близько 18 години 15 хвилин, по вулиці Ломоносова в м. Мелітополі, керуючи автомобілем Урал 4320, р/н НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4 , який належав на праві власності ОСОБА_2 (а.с.6)

З довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 67862651 виданої ВДАІ Мелітопольського MB ГУМВС України в Запорізькій області вбачається, що автомобіль Урал 4320, р/н НОМЕР_2 , який причетний до ДТП, яка мала місце 09.07.2015 року за участю «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4 належить в/ч НОМЕР_3 (а.с.7)

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2016 року за № 91 вбачається, що молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого водія гранатометника артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону, звільнено в запас з а пунктом «є» відповідно частини восьмої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з 09.04.2016 року останній виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, (а.с.18)

З заяви від 25.05.2016 року написаної ОСОБА_2 та адресованої Моторно (транспортному) страховому бюро України вбачається, що заявник просить позивача здійснити відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП. (а.с.5)

З звіту спеціаліста ОСОБА_3 №96/10 від 09.10.2015 року по визначенню вартості матеріальної шкоди після ДТП вбачається, що шкода завдана автомобілю марки «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4 , який належав на праві власності ОСОБА_2 становить 105308,14 грн. (а.с.8-12)

З наказу №4756 від 13.06.2016 року виданого Моторно (транспортним) страховим бюро України про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вбачається, що ОСОБА_2 вирішено сплатити 50000 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. (а.с.13-14)

З платіжного доручення від 13.06.2016 року за № 4756рв вбачається, що на рахунок ОСОБА_2 . Моторно (транспортне) страхове бюро України перерахувало кошти в сумі 50000 грн. за страхове відшкодування, (а.с.15)

З повідомлення від 14.06.2016 року за №3/1-05/16440 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що Моторно (транспортне) страхове бюро України пропонує відповідачу відшкодувати витрати понесені Моторно (транспортне) страховим бюро України, (а.с.16)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 вищевказаного Закону, позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач згідно наказу від 13.06.2016 року № 4756 здійснив виплату відшкодування потерпілої особи платіжним дорученням від 13.06.2016 року № 4756 в розмірі 50000 грн.

Відповідно до п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, особа яка відшкодувала шкоду заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина перша статті 1172 ЦК України).

Положення частини першої ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року №6-108цс13.

Таким чином відшкодування шкоди покладається на військову частину НОМЕР_1 . Позивачем не ставилися вимоги щодо відшкодування шкоди в порядку регресу військовою частиною НОМЕР_1 .

Оскільки суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу представника МТСБУ адвоката Івахніної А.В. залишає без задоволення, а оскаржуване рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року у даній справі - без змін.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника МТСБУ адвоката Івахніної А.В. залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року у справі за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 , третя особа : військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового випадку - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Судді Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Фетісова Т.Л.