АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/479/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 308030000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Крамар Юрія Миколайовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Середи Л.В., у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_7 звернулася до суду із позов до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх вимог вказувала на те, що вона є власником жилого будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_5 не проживає у вказаному будинку із серпня 2001 року. Місце проживання ОСОБА_5 на даний час їй невідомо.

Тому просила усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - адвокат Крамар Ю.М. просить рішення суду скасувати, як незаконне, необґрунтоване, ухвалене при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_7 відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_7 і ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі із 18 травня 1993 року по 1998 та із 18 липня 2001 року по 15 січня 2018 року.

ОСОБА_7 є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 25 жовтня 1996 року.

У вказаному жилому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_5

Відповідно до довідки Виконкому Піщанської сільської ради від 28 серпня 2018 року № 859 ОСОБА_5 зареєстрований, але не проживає в будинку з 2001 року.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також частина перша статті 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ними і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з ними і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач ОСОБА_5 був членом сім'ї власника жилого будинку до 15 лютого 2018 року, тобто до вступу рішення суду про розірвання шлюбу в законну силу ( ст. 114 СК України).

ОСОБА_5 не проживає у спірному жилому будинку із 2001 року, але періодично з'являвся в будинку, а із вересня 2017 року в жилому будинку не проживає, будь-яких комунальних оплат не проводить. Позивачка позбавлена можливості отримувати субсидію. Вказаний факт підтвердити у письмових поясненнях ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Не заперечується систематичне проживання відповідача ОСОБА_5 із 2000 року по травень 2018 року в Російській Федерації, а із травня 2018 року в Республіці Польща і в апеляційній скарзі.

Додані до апеляційної скарги і до клопотання про приєднання письмових доказів пояснення ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18 є ідентичними і підтверджують систематичне перебування на заробітках з 2000 року в Російській Федерації, а із травня 2018 року в Республіці Польща.

Докази про те, що ОСОБА_5 перебував на роботах в Російській Федерації, а потім в Республіці Польща із згоди позивачки ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_5 без поважних підстав не проживав в жилому будинку більше одного року, що і є підставою для задоволення позову. Перебування тривалий час на заробітках у іншій державі без згоди дружини не можна розцінювати як поважну причину не проживання в жилому будинку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 -384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Крамар Юрія Миколайовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Судді: