Справа № 2-2131/11
Провадження № 6/946/485/19
УХВАЛА

26 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Прохорової Н.Ф. про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Прохорова Н.Ф. звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України.

В поданні про тимчасову заборону виїзду ОСОБА_1 за межі України державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що на виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження № 59320724 з виконання виконавчого листа № 2-2131/2011 від 17.11.2011 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Одесаобленерго» боргу в розмірі 6646,50 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно відповіді Пенсійного фонду України про осібборжників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осібборжників, які отримають пенсію інформації відносно ОСОБА_1 не знайдено. Державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та зареєстрована в ДРРП та ДРОРМ. Згідно акту державного виконавця від 17.10.2019р., у боржника відсутнє майно та кошти на яке можливо звернути стягнення. До Ізмаїльського МР ВДВС боржник не з`являвся. Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, як зазначено в поданні державного виконавця, боржником рішення виконано не було, боржник ухиляється від виконання зобов`язання, яке покладено на нього рішенням суду, що полягає у навмисному приховуванні свого майнового стану, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання рішення.

У зв`язку із тим, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

В судове засідання державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Прохорова Н.Ф. не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою подання про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України просив задовольнити.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Згідно з п. 4 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов`язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Судом встановлено, що 11.06.2019 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Прохоровою Н.Ф. було відкрито виконавче провадження серії ВП № 59320724 про виконання виконавчого листа № 2-2131/2011 від 17.11.2011 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Одесаобленерго» боргу в розмірі 6646,50 грн.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осібборжників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осібборжників, які отримають пенсію інформації відносно ОСОБА_1 не знайдено.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що боржник ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим документом.

Державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, що боржник повідомлений про наявність боргу, вручення йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 необізнаний про покладення на нього зобов`язання за виконавчим листом № 2-2131/2011 від 17.11.2011 року, виданим Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в поданні зазначено, що державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, яка зареєстрована в ДРРП та ДРОРМ. Також, державним виконавцем складено акт від 17.10.2019р., згідно якого, у боржника відсутнє майно та кошти на яке можливо звернути стягнення. При цьому, копій вказаних документів суду не надано.

Матеріали подання не містять зазначення на докази умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, відсутні посилання на його пояснення з цього питання, попередження про можливість встановлення заборони виїзду, немає доказів того, що його викликали до відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а він не з`явився. Факт наявності заборгованості не є безумовною підставою для застосування такого обмеження прав.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Прохорової Н.Ф. про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.Я.Присакар