Дата документу 29.01.2019
Справа № 334/584/19
Провадження № 2/334/1830/19
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

29 січня 2019 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики від 17 грудня 2018 року у розмірі 88900,00 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 711,20 грн., три відсотки річних у розмірі 277,66 грн.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач може відчужити вищезазначену квартиру або на квартиру відповідача можуть накласти арешт по іншим виконавчим провадженням, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, тобто істотно ускладнити ефективний захист або поновлення (оспорюваних) прав та інтересів позивача, у разі задоволення позову судом.

Суд, оглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

На думку суду, викладені у заяві підстави для накладення арешту не є такими, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позову, оскільки позов не містить вимог щодо визнання права власності чи повернення майна з незаконного володіння.

Крім того, позивачем до заяви про забезпечення позову надана копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2019 року відповідно до якої, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149 - 150, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції в п'ятнадцятиденний строк.

Суддя О.М. Гнатюк