19 березня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Гусинського М.О.,
при секретарі Мірошниченко В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі № 12 суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Слов'янської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю, -
В С Т А Н О В И В:
21.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Слов'янської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю, пояснюючи свої вимоги наступним: на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1990 року ОСОБА_2 належав будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Д.Галицького (Смольна), 101, який він збирався продати. ОСОБА_2 проживав в Амурській області та іноді приїжджав до м. Словянська. Вони домовилися про те, що вона купить у нього цей будинок. Коли сторони мали укласти і нотаріально посвідчити договір, ОСОБА_2 стало раптово необхідно повернутися додому, тому вони домовились про оформлення купівлі-продажу розпискою. Таким чином, 10.02.2002 року, ОСОБА_2 прийняв від неї кошти у сумі 400 доларів США за вищевказаний будинок та передав оригінали документів на будинок та написав розписку. Після 10.02.2002 року вона, ОСОБА_1, не бачила ОСОБА_2 З лютого 2002 року вона, ОСОБА_1, заселилась у вищевказаний будинок, у якому проживає і досі, що підтверджується актом № 747 від 30.10.2018 року. Вона несе витрати щодо утримання квартири у належному стані, своєчасно і у повному обсязі сплачує комунальні послуги, за власні кошти зробила ремонт у будинку. Вважає, що на сьогодні фактично вона є власницею житла, проте у неї відсутній документ, який би підтверджував її право власності. Наведене свідчить про добросовісність володіння, відкритість, безперервність володіння майном, тому просить суд, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Данили Галицького (колишня Смольна), будинок № 101.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволені позову.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи.
Представник третьої особи - Слов'янської міської ради, до суду не зявився, але до суду від міського голови надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ради, з проханням винести рішення на розсуд суду.
Розглядаючи справу суд виходив з наступного:
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав й обовязків від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 1990 року, державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1153, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Смольна, 101 (а.с.9-11).
Згідно з Довідкою № 1114, виданою начальником Словянського міського управління ПФ України, ОСОБА_1, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнена від сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування при купівлі житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Смольна, 101, як та, яка придбає житло вперше (а.с.12).
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1, 400 доларів США, у рахунок сплати за раніше належний йому будинок за адресою: вул. Смольна, 101, що обєктивно вбачається з наданої розписки від 10 лютого 2002 року (а.с.13).
Відповідно до Акту № 747 від 30.10.2018 року, який складено керівником комітету мікрорайону «Черевківка» у присутності свідків, ОСОБА_1 з 2002 року по теперішній час добросовісно мешкає, користується житловим будинком № 101 по вулиці Смольній у м. Словянську (а.с.14).
Крім того, ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за користування житловим будинком № 101 по вулиці Смольній у м. Словянську, що підтверджується квитанціями, які містяться у матеріалах справи (а.с.19-52).
Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Данила Галицького (колишня Смольна), будинок № 101, становить 63 032,00 грн. (а.с.62-63).
У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Законність володіння, користування й розпорядження житловим будинком № 101 по вулиці Данила Галицького (колишня Смольна) у м. Словянську ніким ніколи не оспорювалася.
Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК), (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення статей 335 та 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Виходячи зі змісту ч. 1ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.
Аналізуючи матеріали справи, суд вважає достовірно встановленим, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа житловим будинком № 101 по вулиці Данила Галицького (колишня Смольна) у м. Словянську, планувала його придбати у власність шляхом укладання договору купівлі-продажу із його власником ОСОБА_2, для цього отримала довідку про звільнення від сплати податків при укладанні такого договору купівлі-продажу та передала ОСОБА_2 гроші в сумі 400 доларів США, але договір купівлі-продажу не було укладено з-за незалежних від ОСОБА_1 причин, з 2002 року та по теперішній час продовжує відкрито та безперервно на протязі більше десяти років володіти цим майном, здійснює за ним відповідний догляд, сплачує комунальні послуги, тому наявні законні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на житловий будинок № 101 по вулиці Данила Галицького (колишня Смольна) у м. Словянську.
Таким чином, у суду є всі обґрунтування для задоволення позову у повному обсягу, так, як його задоволення судом не суперечить діючому законодавству та не порушує прав інших осіб. Іншої можливості, ніж у судовому порядку, визнати право власності на це нерухоме майно у позивача немає.
Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 259, 264-265, 282 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Слов'янської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності за набувальною давністю на житловий будинок А-1 загальною площею 39,5 м2, житловою площею 15,2 м2, сарай Б, літню кухню В, вбиральню Г. огорожу №1, колодязь №2, розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Данила Галицького (колишня Смольна), будинок № 101.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Словянського міськрайонного суду М. О. Гусинський