Єдиний унікальний номер 235/5383/18 Номер провадження 22-ц/804/801/19
Єдиний унікальний номер 235/5383/18 Головуючий у 1 інстанції Бородавка К.П.
Номер провадження 22-ц/804/801/19 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 235/5383/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати ,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2018 року, ухвалене в залі суду в місті Покровську Донецької області о 10-30 годині , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що 15 вересня 2016 року була прийнята на посаду інженера з організації та нормування праці 2 категорії у виробничий підрозділ «Донецькке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Звільнена 17 липня 2017 року з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. На день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Просила стягнути заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 27011,30 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 18 липня 2017 року по 29 серпня 2018 року в сумі 96414,48 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 27011,30 грн. , в іншій частині позову відмовлено, стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 271,54 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» просили скасувати рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 27011,30 грн., ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що ПАТ «Укрзалізниця» як нова юридична особа утворене згідно Закону України « Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення ПАТ Українська залізниця». Статут ПАТ «Укрзалізниця» затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735. Відповідно до зазначеної постанови ПАТ «Українська залізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Серед таких підприємств, зокрема, є і ДП «Донецька залізниця». Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Відповідно до ст. 104 ЦК України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа вважається такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення. Проте, державна реєстрація припинення ДП «Донецька залізниця» ще не проведена. Відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи-попередника з ЄДР. Таким чином, на даний момент ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укралізниця» відповідно до постанови КМУ № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. У зв'язку з цим між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Укрзалізниця» відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» прав, активів, зобов'язань і боргів в статутний капітал ПАТ «Укрзалізниця». ДП «Донецька залізниця» знаходиться на непідконтрольній території, залишається юридичною особою, з Єдиного державного реєстру як юридична особа підприємство не виключене, зобов'язання та документи на їх підтвердження до ПАТ «Укрзалізниця» не передавало, самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність. Крім того, у зв'язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об'єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих зокрема у м. Іловайську, у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства, до комп'ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст. 341 КК України. Висновком ТПП України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливості виконання обов'язків, передбачених законавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі. При ухваленні рішення суд не врахував, що відповідач фактично відсутній за місцем роботи позивача, що позбавило його можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків та виконати зобов'язання за трудовим договором. Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного облііку праці та заробітної плати : штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелемобліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та преміями, за умови, що господарська діяльність здійснювалась.Вважають, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, підтверджується науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України, в тому числі і про наявність після 20 березня 2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обов'язків перед позивачем.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 368 та ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд якого відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивач працювала у виробничому підрозділі «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 15 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року інженером з організації та нормування праці 2 категорії. 15 вересня 2016 року ДП «Донецька залізниця» на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»; Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління «ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом відповідача від 13 липня 2017 року позивач була звільнена у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, а тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено факт роботи у відповідача та наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

Але такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказала, що 17 липня 2017 року була звільнена з виробничого підрозділу «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та просила стягнути заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 27011,30 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 96414,48 грн. (арк. спр. 2-4).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача, з якої вбачається, що ОСОБА_3 13 червня 1995 року була прийнята бухгалтером до Ясинуватської дистанції водопостачання та санітарно-технічних пристроїв Донецької залізниці, 01 січня 2001 року реорганізовано в Донецьку дистанцію цивільних споруд та водопостачання, з 14 квітня 2009 року прийнята до Ясинуватської територіальної профспілкової організації Донецької залізниці головою первісної профспілкової організації, 19 липня 2016 року звільнена в зв'язку з переводом до Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління ДП «Донецька залізниця», куди прийнята 20 липня 2016 року техніком-технологом, з 14 вересня 2016 року переведена інженером з організації та нормування праці 2 категорії, 15 вересня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного півдрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 17 липня 2017 року звільнена у зв'язку зі скороченням штату, п.1 ст.40 КЗпП України (арк.спр.11-14).

На підставі ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач має заборгованість із заробітної плати перед позивачем, а саме за березень 2017 року - 4130,72 грн., квітень 2017 року - 2141,98 грн., травень 2017 року - 9289,59 грн., липень 2017 року - 11449,00 грн. з яких компенсація за невикористану відпустку - 5133,24 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунками заробітної плати (арк.спр.16-20).

Доказів виплати заробітної плати за квітень, травень, липень 2017 року відповідачем не надано.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі за квітень, травень, липень 2017 року та правильно стягнув її на користь позивача.

Разом із тим, суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 4130,73 грн.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 за березень 2017 року зазначено, що сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок складає 5194,70 грн, з даної суми сплачено єдиний внесок (арк. спр. 66-67).

На підставі ч.8 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Виходячи з положень ст.168.1.1 Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; ст.168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Аналізуючи вищевказані норми закону, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу була нарахована заробітна плата за березень 2017 року в сумі 5194,70 грн.та сплачена з урахуванням податків та інших обов'язкових платежів в сумі 4130,72 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягала заборгованість по заробітній платі за квітень, травень, липень 2017 року в сумі 22880,58 грн.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясував обставини, що мають значення лдля справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що є підставами для зміни рішення в частині розміру заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення і запис про припинення у реєстрі відсутній, інвентаризація та передавальний акт відсутні, а тому ПАТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем у справі, спростовуються встановленими обставинами.

Правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі, визначено Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі Закон № 4442-VI).

Згідно п.6 ст.2 Розділу ІІ Закону № 4442-VI, товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця».

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 02 вересня 2015 року № 735 затвердив статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ПАТ «Українська залізниця» внесена в реєстр 21 жовтня 2015 року. ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» та є регіональною філією даного товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно з пунктів 1, 2, 12 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Постанова № 200); Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Закону № 4442-VI постановою № 200 утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця».

Відповідно до частини 4 ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 з 15 вересня 2016 року по день звільнення працювала у виробничому підрозділі «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» і саме ПАТ «Українська залізниця» частково виплачувала позивачеві заробітну плату та звільнило його з роботи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні первинні документи для нарахування заробітної плати, не відповідають обставинам справи

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч.2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час позивачем надано суду копію трудової книжки, яка містить всі записи про час роботи позивача (арк.. спр. 11-14), розрахунки заробітної плати (арк.спр.16-20, 29, 34-37), індивідуальні відомості про застраховану особу (арк. спр. 66-67).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомостей, викладених в документах, наданих позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні (арк..спр.40-56).

В той же час форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень, травень, липень 2017 року.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовна заява ОСОБА_2 подана до суду 31 серпня 2018 року (арк..спр.1-4), предмет позову - вимоги майнового характеру, ціна позову 123425,78 грн.

Відповідно до п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом, у разі подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже розмір судового збору за подання до суду даного позову складав 1234,26 грн., з наступного розрахунку - 123425,78 грн. х 1%.

При зверненні до суду позивач судовий збір не сплачувала.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в сумі 22880,58 грн., з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 228,81 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2018 року змінити в частині розміру заборгованості із заробітної плати та стягнення судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 22880,57 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 228,81грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення складений 21 березня 2019 року

Головуючий