Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4253/18
Провадження №: 2/332/274/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку набувальної власності.
У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку набувальної давності.16.01.2019 вона уточнила свої позовні вимоги в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку набувальної давності.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сторонам по справі на праві власності належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 5250, виданого Заводською районною адміністрацію Запорізької міської ради, виданого згідно з розпорядженням від 11.07.2003 року . - по частці, відповідно. Сторони також зареєстровані в указаній квартирі. ОСОБА_5, відповідач по справі, не проживає в зазначеній квартирі з 2004 року, після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 Він створив нову сімю та виїхав. Зараз місце його перебування не відомо, речей його в квартирі немає. Коли він періодично заявлявся, то на пропозиції сплатити частини комунальних послуг або допомогти з ремонтом, тощо, відмовлявся нести будь які витрати пов*язані з утриманням квартири. Більш десяти років відповідач не сплачує комунальні послуги, не дбає про стан квартири та за цей час не розпорядився своєю власністю. Тому, позивач вважає, що відповідач втратив інтерес до належної йому частини квартири. Враховуючи, що позивачі добросовісно заволоділи належною відповідачеві частиною квартири, і понад 10 років відкрито, безперервно володіють нею, просили на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України визнати за ними право власності по 1/12 частини вищевказаної квартири, що належала ОСОБА_5 в порядку набувальної давності за кожним.
Представник позивачів , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав указаних в позові.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 31.01.2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивачів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона сусідка і знає сім*ю ОСОБА_5. Більш ніж 12 років тому ОСОБА_5 розлучився з ОСОБА_1 і виїхав з квартири. За цією адресою відповідач не проживає понад 12 років. Витрат, які пов*язані з утриманням квартири він не несе, про що повідомила їй ОСОБА_1. Крім того, зараз ОСОБА_1 та її діти проводять ремонт квартири, а її колишній чоловік будучі власником частини квартири, брати участь у витратах на ремонт категорично відмовляється.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що він брат ОСОБА_8. Відповідач, колишній зять, в 2004 році після розлучення з ОСОБА_1 виїхав з квартири, вивіз усі свої речі. Де він проживає з новою сім*єю він не знає. Декілька місяців тому, він зустрів відповідача , та намагався вирішити з ним питання щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги, але той сказав , що то не його проблеми і відмовився це обговорювати. Ніяких спроб вселитися , чи користуватися цією квартирою відповідач більш 12 років не робив.
Вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступне.
Сторонам по справі на праві власності належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 5250, виданого Заводською районною адміністрацію Запорізької міської ради, виданого згідно з розпорядженням від 11.07.2003 року . - по частці, відповідно. Сторони також зареєстровані в указаній квартирі.(а.с. 16-17)
Разом із тим, як вбачається з акту від 21.06.2013 , та пояснень свідків , з 2004 року позивачі самостійно володіють вказаною квартирою в цілому, у т.ч. й ј частиною, що належить відповідачеві ОСОБА_5
Так, з наданих суду доказів випливає, що позивачі протягом вказаного часу в тому числі і зараз здійснюють ремонт квартири, що підтвердили свідки , сплачують комунальні послуги , що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 23-27).
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно із розясненнями, наданими у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)».
Як розяснено у пп. 11, 13 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Судом встановлено, що власником ј частини квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_5 на імя якого зареєстровано право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності №5250 від 16.07.2003 року , виданим Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с.16) .
При цьому, враховуючи вищенаведені докази, суд доходить висновку, що позивачі довели своє вільне та безперервне володіння належною відповідачеві ј частиною квартири протягом строку, що перевищує 10 років. Доказів того, що дане володіння не було добросовісним, відкритим, або що вказаний строк переривався, суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.
За відсутності заяви про стягнення судових витрат з відповідача та відсутності попереднього розрахунку судових витрат питання про стягнення судових витрат на користь позивача судом не вирішувалось.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/12 частину квартири за № 11 в будинку № 52 по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, що належала ОСОБА_9 за набувальною давністю.
Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/12 частину квартири за № 11 в будинку № 52 по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, що належала ОСОБА_9 за набувальною давністю.
Визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/12 частину квартири за № 11 в будинку № 52 по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, що належала ОСОБА_9 за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Н.В.Марченко