Номер провадження 2/754/6230/19
РІШЕННЯ
Іменем України
23 грудня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

за участі секретаря Гергель В.А.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Кредитної Спілки Істок до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору ДК2-168 від 08 травня 2014 року, укладеного між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у сумі 35000 гривень, строком користування до 10 травня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 33,5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між КС «Істок» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №ДП2-168 ДП1 від 08 травня 2014 року відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати в повному обсязі за зобов`язаннями ОСОБА_1 за умовами кредитного договору. Свої зобов`язання відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що станом на 31.12.2015 року склала 107630 гривень 75 коп. В зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Також, представник позивача просить стягнути з відповідачів судові витрати.

16 січня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позов було задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 солідарно на користь Кредитної Спілки Істок, заборгованість за кредитним договором № ДК2-168 від 08 травня 2014р. в розмірі 107630 гривень 75 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 солідарно на користь Кредитної Спілки Істок, судовий збір в розмірі 1076 гривень 31 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 22 листопада 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд зазначеного заочного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року в цивільній справі №754/17323/14 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Прийнято до розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року в цивільній справі №754/173323/14 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначити її до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року заяву про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованостізадоволено. Заочне рішення від 16 січня 2015 року в справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце заява про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримав, просив його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за відсутності Відповідача, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В судових засіданнях представник відповідача, пояснила, що відповідач ОСОБА_2 визнає ту обставину, що КС надала відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 35000, 00 грн. Проте, з листопада 2014 року відповідачі знаходились, як військовослужбовці, у зоні АТО, а тому з моменту призову по мобілізації і до закінчення особливого періоду Кредитною спілкою не повинні були нараховуватись штрафні санкції та відсотки за користування кредитом. Крім того, із заробітної плати ОСОБА_2 утримано та перераховано на користь КС «Істок» борг в сумі 11018, 02 грн., а з заробітної плати ОСОБА_1 утримано та перераховано КС «Істок» борг в сумі 79937, 96 грн., що значно перевищує суму боргу за тілом кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд відмовляє в задоволенні позову із наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку.
Згідно статті1054ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтю 526 цього Кодексу зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття610 ЦКУкраїни).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між Кредитною спілкою «Істок», в подальшому іменується Кредитор та членом Кредитної спілки «Істок» ОСОБА_1 (далі іменується Позичальник) було укладено Кредитний договір ДК2-168.
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Кредитор на умовах цього Договору надає Позичальнику грошові кошти (надалі Кредит) в сумі 35000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит і виконати свої обов`язки за даним Договором в повному обсязі.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору строк дії договору становить 24 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 8 травня 2014 року і до 10 травня 2016 року, але не може бути менш, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору Відсоткова ставка за даним Договором становить 33.5% річних

Відповідно до п.3.1. Кредитного договору нарахування відсотків за Кредитом розпочинається з дня фактичного отримання Позичальником грошових коштів в касі Кредитора або з дня відправки Кредитором коштів на рахунок, вказаний Позичальником у письмовій заяві, та здійснюється щомісячно до дня повного погашення Кредиту.

Відповідно до п.3.2. Кредитного договору базою для нарахування відсотків за кредитом є сума Кредита, вказана в п.1.1. Договору.

Відповідно до п.3.4. Кредитного договору тип відсоткової ставки фіксована.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 08 травня 2014 року Кредитна спілка «Істок», далі іменується «Кредитор» та ОСОБА_2 , що далі іменується « ОСОБА_4 » уклали Договір поруки №ДК2-168 ДП1.
Відповідно до п.1.1. Договору поруки сторони цього Договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами кредитного Договору №ДК2-168 від 08 травня 2014 року, згідно якого Позичальником є гр.. України, член кредитної спілки «Істок» ОСОБА_1 та на підставі якого Позичальник отримав кредит в сумі 35000,00 грн. на строк 24 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 33.5 % річних, а також погашення сум витрат Кредитора, пов`язаних з належним виконанням зобов`язань Позичальником та відшкодування збитків, які можуть бути виставлені у письмовій вимозі.

За змістом частини першої статті 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Будучи за своєю правовою природою зобов`язанням, порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до умов Кредитного договору погашення Кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно Графіку повернення Кредиту і сплати відсотків. Однак дані зобов`язання виконані не були.

У зв`язку із невиконанням відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором, на адресу відповідачів були направлені листи попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення кредиту, але дані листи були повернуті за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ДК2-168 від 08.05.2014 року сума боргу ОСОБА_1 становить 107630, 75 грн., що складається з суми кредиту у розмірі 35000, 00 грн., відсотків у розмірі 72630, 75 грн.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено при розгляді справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з листопада 2014 року проходили військову службу у зоні АТО.

Згідно Наказу Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 03.11.2014 року майор ОСОБА_1 , офіцер автомобільної служби озброєння вибув в чергову відпустку на 30 діб з 01 по 30.11.2014 року (а.с. 94).

Відповідно до витягу з Наказу командувача сухопутних військ збройних сил України №227 від 25.11.2014 року майор ОСОБА_1 , офіцер автомобільної служби озброєння, вибув до штабу АТО з метою прийняття участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в складі сектору «С».

Згідно витягу з Наказу керівника сектору «С» м. Дебальцеве від 26.11.2014 року №116, майора ОСОБА_1 вважати таким, що 26.11.2014 року прибув до складу сил та засобів сектору «С», які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Підстава: посвідчення про відрядження №116/1164 від 24.11.2014.

З відрядження ОСОБА_1 повернувся 02.03.2015 року, що підтверджується Наказом Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 02.03.2015 №21 про прибуття та виконання службових обов`язків.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Національний банк України у своєму листі від 2 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги.

Вищезазначена частина Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, який не обмежується районом проведення АТО.

Початком особливого періоду на території України є дата набрання чинності Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, яким затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, відповідачі, як військовослужбовці, мають визначене цим Законом право на не нарахування з 03.11.2014 року штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, а також на не нарахування процентів за користування кредитом.

Як встановлено при розгляді справи, відповідачі є особами, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується відповідними документами, а початком особливого періоду на території України є 18 березня 2014 року.

З урахуванням викладеного вище та вимог діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідачів відсотків є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Довідки від 26.11.2018 року Військовою частиною НОМЕР_3 здійснювалися щомісячні відрахування відносно ОСОБА_1 . Загальна сума, що була утримана з ОСОБА_2 , а період з березня 2016 року по листопад 2018 року становить 79937, 96 грн.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд вважає, що сума боргу за договором відповідачами сплачена у повному обсязі, а тому підстав для задоволення позову у цій частині немає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до положеньст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
У відповідності до положень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», а саме: «У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, З яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог».
Відповідно дост.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд приходить до висновку що підстави та належні докази щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором відсутні.

Відповідач подав докази на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем за вказаним договором кредиту. Натомість позивач не подав суду ніяких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості перед позивачем за даним договором та наявності невиконаних прострочених грошових зобов`язань; суду не надано первинних документів, які б доказували наявність боргу за кредитом, за відсотками, тощо. вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідачів суми боргу, а тому суд вважає позовні вимоги Кредитної спілки безпідставними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. Отже, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 611, 613,615, 627, 629, 631, 638,639, 1048,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов Кредитної Спілки Істок до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: