Справа № 191/623/19
Провадження № 2/191/137/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухар Д.О.,

за участю секретаря - Каліневич Ж.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову ОСОБА_1. зазначив, що 17 липня 2016 року померла його баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова,11, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.10.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав №32088265 від 17.11.2011 року, довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 25.01.2019 року №83, технічним паспортом.

Під час життя, а саме 05 лютого 2014 року ОСОБА_2 склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть їй на час смерті заповіла ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений ОСОБА_3 приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №73. Вказаний заповіт не відмінявся та новий не складався.

Інші спадкоємці та спадкодавці, які у відповідності до ст.1241 ЦК України мали б обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2, відсутні.

На час смерті ОСОБА_2 проживала сама, що підтверджується довідкою голови квартального комітету.

У відповідності до ст.1269,1270 ЦК України позивач подав до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45210262 від 26.09.2016 року.

В подальшому позивач, як спадкоємець, що прийняв спадщину, звернувся до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок, який належав його бабі ОСОБА_2, але державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено на підставі того, що їй не надані правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова,11.

Оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова, 11, позивач не надав нотаріусу так як вони пропали чи були викинуті у сміття з непотрібними речами, після смерті ОСОБА_2.

Вважає, що у відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Паркова,11 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, померлої 17.07.2016 року.

До початку проведення підготовчого судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду заяву в якій просить здійснити розгляд справи за його відсутністю, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

До початку проведення підготовчого судового засідання від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про визнання позову та розгляд справи беї її присутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть, виданого 20 липня 2016 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті у м. Синельникове Дніпропетровської області 17 липня 2016 року спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З копії спадкової справи №233/2016 року до майна померлої 17 липня 2016 року ОСОБА_2 вбачається наявність заповіту, складеного ОСОБА_2 05 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №73, згідно якого ОСОБА_2 на випадок своє смерті заповіла ОСОБА_1 усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті.

Спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак 05.02.2016 року ОСОБА_1 отримав від державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із ненаданням правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова, буд. 11 (а. с. 15).

Судом встановлено, що відповідно до копії Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.11.2011 року, зазначено, що будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова,11, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 24.10.2011 року державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 17.11.2011 року (а.с.5).

Відповідно до довідки від 25.01.2019 року, виданої головою квартального комітету та завіреної керуючою справами виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 28.01.2019 року за №098, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті. За даною адресою ОСОБА_2 проживала одна (а.с.11).

Таким чином, викладені обставини справи, що встановлені судом, підтверджують належність на відповідній правовій підставі зареєстрованого права власності на нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_2, померлою 17 липня 2016 року, що виключає неможливість прийняття спадкоємцем-позивачем спадщини в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежновід часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу ОСОБА_1 з 17 липня 2016 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5, 10, 19, 235, 259, 261 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1233, ч. 5 ст. 1268 ЦК, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 13 серпня 1970 року у м. Синельникове, Дніпропетровської області, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Паркова, буд. 11, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 17 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_6