ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/897/19 Справа № 201/2845/18 Головуючий у першій інстанції: Федоріщев С.С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на домоволодіння, розташоване АДРЕСА_2 та торгівельний павільйон, що знаходиться по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_3. Оскільки мати позивача - ОСОБА_6 в установлений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, він має право спадкувати майно померлого спадкодавця в цілому. У передбачений законом строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2018 року, у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував за собою право власності на зазначене нерухоме майно. Тому позивач просив визнати за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння, розташоване АДРЕСА_2 та на торгівельний павільйон літ.А-1, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 82,3 кв.м., вбиральня літ.Б, споруда №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на торгівельний павільйон літ.А-1, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 82,3 кв.м., вбиральня літ.Б, споруда №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у скасованій частині.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, а його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди №110, відповідно до якого ОСОБА_5 було надано в оренду земельну ділянку площею 8,5 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_3, для експлуатації кіоска строком до лютого 1999 року (а.с. 31).

В подальшому строк дії вказаного вище договору від ІНФОРМАЦІЯ_3 подовжувався, про що наявні відмітки на ньому. Зокрема, остання відмітка про продовження строку дії договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди №110 від 02.02.1998 року до серпня 2002 року.

Згідно технічного висновку, складеного Дніпропетровською філією ЗАТ НВФ «Укрспецмонтажпроект» від 06.05.2006 року за результатами проведення технічного обстеження торгівельного павільйону, що знаходиться по АДРЕСА_1 встановлено можливість подальшої експлуатації торгівельного павільйону (а.с. 9-21).

Позивачем також надано копію дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області №б/н від 04.06.2010 року на виконання будівельних робіт ОСОБА_5 - будівництва торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 терміном дії до 04.06.2011 року (а.с. 40).

В матеріалах справи також наявна декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області за №ДП9 від 29.06.2011 року, а саме торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 на ім'я замовника ОСОБА_5 (а.с. 41).

Згідно копії технічного паспорту на громадський будинок від 09 вересня 2017 року, виготовленого ФОП ОСОБА_7, торгівельний павільйон розташований на АДРЕСА_1 складається з: літ. А-1 торгівельний павільйон загальною площею 82,3 кв.м., літ. Б вбиральня, №1 споруда (а.с. 26-29).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 17.08.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1541, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 111).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

Позивач ОСОБА_3 29 вересня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, на підставі якої була заведена спадкова справа №14/2017 (а.с. 66).

29.09.2017 року відповідач ОСОБА_4 подала приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини її чоловіка ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 (а.с. 71).

29.09.2017 року ОСОБА_9, яка до участі у даній справі не залучалась, подала приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини її батька ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 (а.с. 79).

Згідно довідки квартального комітету від 19.02.2018 року по АДРЕСА_4 на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 разом з ним проживали та були зареєстровані дружина - відповідачка ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_9, яка до участі у даній справі не залучалась (а.с. 88).

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. від 13.03.2018 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на торгівельний павільйон по АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на зазначене нерухоме майно відсутні (а.с. 108).

Також встановлено, що згідно листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №10/2-182 від 15.06.2018, в архіві управління дозвільні документи за адресою по по АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 142).

Листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №1004-1.15/1178 від 22.06.2018 року повідомлено, що дозвіл від 04.06.2010 (без номера) на виконання будівельних робіт на «Будівництво торгівельного павільйону по АДРЕСА_1» Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області не видавався; декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 29.06.2011 за №ДП 79 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області не реєструвалась (а.с. 143).

Даний позов про визнання права власності на нерухоме майно заявлено з підстав спадкування за законом.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями частини 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як визначено ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частинами 2, 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги правові підстави позову; встановивши, що спадкодавцем ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя не було введено в експлуатацію нерухоме майно - торгівельний павільйон, що знаходиться по АДРЕСА_1, та не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на це майно, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на вказаний торгівельний павільйон в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Крім того, враховуючи, що спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відмовились у належний спосіб від прийняття спадщини на користь позивача, - колегія дійшла висновку, що позов не пред»явлено до належного відповідача - територіальної громади міста в особі Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради. Місцевим судом безпідставно не було вирішено питання про залучення до участі у справі Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради. Наведене також є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення в оскаржуваній частині, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на торгівельний павільйон по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при зверненні з апеляційною скаргою в розмірі 2643,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1856 від 12.07.2018 року (а.с. 153).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно також зауважити, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 рокуоскаржене лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та визнання за ним права власності на торгівельний павільйон по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спірний об»єкт.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року - в частині часткового задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_3 права власності на торгівельний павільйон літ.А-1, що розташований за адресою по АДРЕСА_1, загальною площею 82,3 кв.м., вбиральня літ.Б, споруда №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_3 права власності на торгівельний павільйон по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області () судові витрати в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді