Провадження 2/127/3881/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2019 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
07.09.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Мотивував тим, що 27 квітня 2018 року відповідач позичив у нього гроші в сумі 15 000 гривень та зобовязався повернути їх до 01.06.2018 року, про що написав розписку.
Однак, відповідач позичені кошти у строк не повернув, від повернення суми боргу ухиляється, чим порушив взяті на себе зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 526, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 борг в сумі 15 000 грн., а також судові витрати.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, пояснив, що ОСОБА_3 його давній знайомий. В квітні 2018 року він попросив позичити гроші, тому він зняв зі своєї кредитної картки 15 000 грн. і позичив відповідачу до 01.06.2018 року. На підтвердження отриманої позики ОСОБА_3 написав розписку. Однак, незважаючи на постійні нагадування про повернення боргу, відповідач борг не повернув, зустрічей уникає. Просив стягнути борг та судові витрати в сумі 1 704,80 грн.
Відповідач ОСОБА_3 в підготовчі засідання і в судові засідання повторно не зявлявся з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення повістки за останньою відомою адресою проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.
Враховуючи згоду позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 27 квітня 2018 року між позикодавцем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_3, НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір позики на суму 15 000 гривень. Грошові кошти відповідач отримав строком до 01.06.2018 року.
На підтвердження укладення договору позики і передачі грошей позичальник ОСОБА_3 написав власноручно розписку, копія якої приєднана до матеріалів справи (а.с. 6), а оригінал, який зберігається у позивача, був оглянутий в судовому засіданні.
Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.
Позикодавець ОСОБА_2 виконав умови договору позики від 27.04.2018 року та передав грошові кошти в сумі 15 000 грн. позичальнику ОСОБА_3, який, в порушення взятих на себе зобов`язань, у строк, зазначений в розписці до 01.06.2018 року борг не повернув.
Правовідносини, що виникли між сторонами із договору позики, є зобов`язальними, і регулюються нормами глави 47, 48, 51, 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця ОСОБА_2 свідчить про невиконання умов договору позики ОСОБА_3
Станом на день ухвалення судом даного рішення борг відповідач не повернув, тому сума боргу в розмірі 15 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
При подачі до суду даного позову ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., про що надано квитанції (а.с. 1, 2). З акту виконаних робіт, що складений адвокатом та позивачем відповідно до договору № 2/7 від 12.07.2108 року, вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу становить 1 042,44 грн. (а.с. 10-12), з яких позивач сплатив адвокату 1000 грн. (а.с. 12).
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що підтверджені ним документально та заявлені в судовому засіданні: 1000 грн. витрат на правничу допомогу та 704,80 грн. витрат, повязаних із сплатою судового збору.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_3, м. Вінниця, вул. Пирогова, 11/32, НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 184680952, м. Вінниця, вул. Магістрацька, 6/13, борг в сумі 15 000 грн., а також судові витрати в сумі 1704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 19 березня 2019 року.

Суддя: