РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1239/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1458/19

28 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1239/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1458/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»- адвоката Чупіль Р.Р. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року, постановлену в складі судді Панас О.В., у справі №569/1239/15-ц,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними.

Справа призначалась судом до розгляду неодноразово.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними закрито у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвала суду мотивована тим, що дані правовідносини не допускають правонаступництва.

Не погодившись із вказаною ухвалою представник відповідача АТ «Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу покликаючи на те, що суд дійшов неправильного висновку, що дані правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки переходять до спадкоємців, які зобов`язанні задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна одержаного у спадщину. За таких обставин вважає, що дані правовідносини допускають правонаступництво.

Просив суд змінити мотивувальну частину оскаржуваної ухвали, виключивши висновок суду проте, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України та виходив із того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом вимог позивача було визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними .

07 липня 2019 року, тобто до вирішення спору по суті, позивач померла, що підтверджується інформацією відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління ДМС у Рівненській області від 27.08.2019 року.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Установлено, що предмет вимог тісно пов`язане з матеріальним (гроші), яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковане, або навпаки, у спадкоємців буде відсутнє обов`язок відповідати за боргами спадкодавця.

У даному випадку у померлого позивача є спадкоємці за законом, тому в зазначених правовідносинах згідно ст. 55 ЦПК України допускається процесуальне правонаступництво .

Разом з тим, хоча спадкоємці не є стороною кредитного договору, проте їх право як спадкоємців за законом може бути порушено. Тому вони можуть вимагати відновлення свого порушеного права шляхом визнання оскаржуваних договорів недійсними.

Враховуючи, що позов подано за життя ОСОБА_1 , а правовідносини, що виникли між сторонами допускають правонаступництво, провадження у справі підлягало зупиненню для вирішення питання про процесуальне правонаступництво згідно зі ст. 55 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. Або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право правонаступників ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Чупіль Р.Р. задовольнити частково .

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року скасувати.

Справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді: