Справа № 138/2140/18
Провадження №:2/138/144/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Політанської Т.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2, до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення частки померлого у спільному сумісному майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовною заявою до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення частки померлого у спільному сумісному майні, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її рідна сестра ОСОБА_3. Ще за життя, а саме 28 липня 2015 року її сестра ОСОБА_3, як власниця квартири АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, як власниця квартири АДРЕСА_2, приватизували земельну ділянку площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за тією ж адресою. Після приватизації земельної ділянки та подальшої реєстрації вони обоє набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на відповідну частку земельної ділянки та квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно померлої сестри у вигляді квартири АДРЕСА_1. Проте приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і частка належна її сестрі у ній не визначена.

А тому, позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом, де просить визначити за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме: земельній ділянці площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_1, вартістю 6070,69 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву, де просила справу розглянути у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного:

відповідно до ч. 3,4,5 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до положень ст.1226 ЦК України, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного зучасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Як встановлено судом, 28 липня 2015 року ОСОБА_3, як власниця квартири АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, як власниця квартири АДРЕСА_2, приватизували земельну ділянку площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за тією ж адресою. Після приватизації земельної ділянки та подальшої реєстрації вони набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.07.2015 індексний номер 41303211, а також договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру та земельну ділянку (а.с.9,11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року сестра позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на відповідну частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 та квартиру № 1, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач є спадкоємицею за законом на майно померлої ОСОБА_3, як рідна сестра. Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно померлої сестри у вигляді квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.07.2018 та матеріалами спадкової справи (а.с.13, 39-78).

Однак, за життя померлої ОСОБА_3 виділу частки зі спільного сумісного майна у вигляді земельної ділянки не було здійснено, а тому постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2016 № 02-31/361 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку земельної ділянки площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, через невизначеність часток у спільному сумісному майні померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Загальна вартість 1/2 частини вказаної земельної ділянки складає 6070,69 грн., що підтверджується звітом про експертну грошову оцінку (а.с.10).

Позивач звернулася до суду як ОСОБА_1, оскільки 14.11.1976 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.7).

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, суд вважає, що слід визначити за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме: у вище зазначеній земельній ділянці.

На підставі ст.89 ЗК України, ст.369, 370, 1216 - 1218, 1226 ЦК України та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259,263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме: земельній ділянці площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_1, вартістю 6070,69 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: