Справа номер 489/6097/17 Головуючий суду першої інстанції - Румянцева Н.О.
Провадження номер 22-ц/812/46/19 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 серпня 2018 року, ухвалене о 15 год.23 хв. під головуванням судді Рум'янцевої Н.О. в приміщенні суду в м.Миколаєві, повний текст якого складено 24 вересня 2018 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миколаївська міська рада, про поділ майна, що є спільною частковою власністю, та визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2017 року ОСОБА_3 пред'явив до ОСОБА_6 зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Позивачу на праві власності належить 23/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1. Інша частка домоволодіння у розмірі 77/100 належить ОСОБА_6

Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, перебуває у користуванні сторін.

Оскільки між сторонами виникає спір, щодо користування земельною ділянкою, позивач просив провести поділ домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №149/17 від 26.10.2017 р., який передбачає реальний поділ.

ОСОБА_6, заперечуючи проти задоволення позову, надав відзив, у якому посилався на безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказував, що експертний висновок здійснений на замовлення позивача є сумнівним, оскільки під час його складання експертом не було досліджено всі необхідні документи, що підтверджують розмір часток співвласників, зокрема інвентарну справу домоволодіння. Між тим, не заперечував провести поділ за першим варіантом експертизи, який передбачає вхід на його частину земельної ділянки як з АДРЕСА_3 так і з АДРЕСА_2 на відміну від другого варіанта, який передбачає вхід на його частину ділянки тільки з АДРЕСА_3

Зазначене обґрунтовував тим, що є інвалідом 2 групи. Нахил дороги по АДРЕСА_3 є доволі крутим, що буде позбавляти його можливості виходити з домоволодіння.

Крім того відповідач зазначав, що порядок користування земельною ділянкою є усталеним і склався між сторонами, виходячи з фактичної належності будівель та споруд кожному з співвласників, на підставі чого у 2015 році співвласниками було встановлено цегляний паркан.

Також наголошував на тому, що водопостачання до його приміщень здійснюється від будинку АДРЕСА_2 оскільки позивач не надає можливості здійснити самостійне підключення.

Надаючи відповідь на відзив, ОСОБА_7 вказував, що заперечення є безпідставними.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що вирішення спору неможливо у зв'язку з неповнотою висновку експерта, який не досліджував геодезичну зйомку земельної ділянки, інвентарну справу домоволодіння та не враховував побажання відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказував, що фактично спір між сторонами існує в частині визначення порядку користування земельною ділянкою. Суд взяв до уваги тільки доводи відповідача, які нічим не підтверджені, проігнорувавши доводи позивача та висновок експерта, не обґрунтувавши невідповідність висновку експерта чинному законодавству.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив залишити рішення без змін, або у разі його скасування здійснити поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом експертизи від 26.10.2017 р.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Миколаївської міськради від 17.03.1964 р. №235/25 змінено ідеальні частки у спірному домоволодінні: за ОСОБА_8 визнано 81/100 частки, а за ОСОБА_9 - 19/100 частки (т.2 а.с.125-127).

ОСОБА_8 свою частку домоволодіння продала 08 червня 1964 р. ОСОБА_10 Згідно з свідоцтвом про право власності від 11.02.1975 р. та свідоцтвом про право на спадщину від цієї ж дати за його дружиною ОСОБА_11 визнано право власності на 81/200 частку домоволодіння як на спільне сумісне майно та на 81/200 частку в порядку спадкування після смерті чоловіка. 10 березня 1978 р. у зв'язку з укладанням шлюбу з ОСОБА_12 ОСОБА_11 було присвоєно прізвище ОСОБА_12 (т.2 а.с.90, 123-124, 150, 151).

Зміна власників 19/100 частки домоволодіння відбувалася так: 15 березня 1965 р. ОСОБА_9 продала їх ОСОБА_13 В договорі зазначено, що в користування покупця переходить житловий будинок літ.Б, в якому одна кімната позначена 2-2 пл.8,9 кв.м, сіни б-1 позн.2-1, сараї В-1, Е-1. ОСОБА_14 20 липня 1970 р. подарувала свою частку ОСОБА_15 Вона 12 серпня 1976 р. продала частку ОСОБА_16 ОСОБА_16 28 січня 1987 р. продала її відповідачу по справі ОСОБА_6 У договорі зазначено, що домоволодіння складається з двох жилих будинків загальною площею 19,8 кв.м, сараїв Е, В, заборів №№4, 5, замощення І-ІІ, хвіртки №3, воріт №2, забору №1 (т.1 а.с.119-120; т.2 а.с.117-122, 137-149).

24 березня 1989 року ОСОБА_17 (81/100 частки) та ОСОБА_6 (19/100 частки) на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №89 отримують у тимчасове користування за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 514 кв.м. (т.2 а.с.100-101).

Рішенням виконкому Ленінської районної ради м.Миколаєва від 19.04.1989 р. №93 затверджено акт прийняття в експлуатацію житлового будинку літ.Б за вказаною адресою, побудованого ОСОБА_6 житловою площею 42,6 кв.м., корисною площею 68,9 кв.м (т.2 а.с.96).

15 травня 1989 року за підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_17 складається акт про те, що ОСОБА_6 користується житловим будинком літ.Б, вбиральнею літ.Ф, забором №9, хвірткою №11, воротами №7, відмосткою ІІІ, басейном №8, замощенням І; ОСОБА_17 користується житловим будинком літ.А, заборами №№4, 5,6, замощенням ІІ, огородженням №№1, 2, 3 (т.2 а.с.110).

Рішенням виконкому Ленінської районної ради м.Миколаєва від 19.05.1989 р. №111 змінені частки власників у домоволодінні: ОСОБА_6 встановлено 77/100 частки, ОСОБА_17 - 23/100 частки (т.1 а.с.117, 118, 121, 122).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_17 померла. Її частка у домоволодінні була успадкована сином ОСОБА_18, а після його смерті ОСОБА_19

Позивачу ОСОБА_3 вказана частка на праві власності належить з 16 серпня 2017 року на підставі договору дарування (т.1 а.с.11-16).

Відповідно до акту, складеного 03 квітня 2018 року представником комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», у користуванні ОСОБА_6 фактично перебувають житловий будинок під літ.«Б», вбиральня під літ.«Ф», навіс під літ.«Х», літ.«Ш1», душ під літ.«Ю», літня кухня під літ.«Я», сарай під літ.«Щ», споруди №№ 7,8,9,11,15,16, II, ІІІ, IV. У користуванні ОСОБА_3 фактично перебувають житловий будинок під літ. «А», тамбур до літньої кухні під літ.«Ж1», літня кухня під літ.«Ж», сарай під літ.«З», майстерня під літ.«Ц», вбиральня під літ.«С», погріб з шиєю під літ.«Кпд», котельня під літ.«Ш» та споруда І. У загальному користуванні перебувають споруди №№2, 3, 12 (т.1 а.с.104).

Аналіз технічних паспортів від 15.12.1988 р., від 26.11.2009 р., від 05.04.2018 р. свідчить, що душ літ.«Ю» та сарай літ.«Щ» побудовані у проміжок часу між 2009 р. та 2018 р., а не у 2000 р. та 1990 р., як це зазначено зі слів ОСОБА_6 у останньому технічному паспорті, оскільки попередні паспорти не містять даних про ці будівлі. Згода від співвласника на будівництво цих будівель ОСОБА_6 на спільній земельній ділянці у матеріалах справи відсутня (т.1 а.с.27-32, 60-69, 105-115).

Згідно з актом обстеження, здійсненим представником МКП «Миколаївводоканал» 16 травня 2018 року, по АДРЕСА_1 встановлено відсутність порушень у порядку водопостачання, зокрема зазначено, що водопровід, належний ОСОБА_6, підключено послідовно до водопроводу домоволодіння по АДРЕСА_2. Водопостачання житлового будинку ОСОБА_6 здійснюється через основний лічильник, розташований по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.139).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №173/18 від 31.01.2019 р. та його доопрацювання від 05.03.2019 р. (т.2 а.с.21-38, 85), експертом запропоновано два варіанти поділу спірного домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, виходячи з побажань сторін.

Різниця варіантів поділу домоволодіння в тому, що за першим варіантом, серед іншого, пропонується виділити ОСОБА_3 душ літ.«Ю» та частину сараю літ.«Щ» площею 2,6 кв.м, які були побудовані ОСОБА_6

Що ж стосується різниці варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, то за першим варіантом при наявності права ОСОБА_3 на 416 кв.м., а ОСОБА_6 - на 98 кв.м., першому пропонується виділити 310 кв.м., а другому - 204 кв.м, тоді як другий варіант передбачає виділення ОСОБА_3 260 кв.м, а ОСОБА_6 - 254 кв.м. Крім того, за другим варіантом вiдповiдно до п.6.1.41 ДБН Б 2.2-12:18 [5.2] у зв'язку з проходженням сумісної межi по зовнiшнiм стiнам сараю «З» та будинку лiт.«А» для здiйснення їх поточного ремонту (повинен бути вiдступ 1 м). У даному випадку вiдступ вiдсутнiй, а спiввласнику ОСОБА_6 необхiдно надавати доступ спiввласнику ОСОБА_20 до зовнiшнiх стiн сараю «З» та будинку лiт.«А».

За першим варіантом вхід та в'їзд на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 що пропонується виділити співвласнику ОСОБА_20 здійснюватиметься через хвіртку №3 та ворота №2 на АДРЕСА_1 Вхід та в'їзд на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 що пропонується виділити співвласнику ОСОБА_6 здійснюватиметься через хвіртку №11 та ворота №7 з боку АДРЕСА_3

За другим варіантом вхід на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 що пропонується виділити ОСОБА_20 здійснюватиметься через хвіртку №3 та хвіртку, яку потребується за необхідності обладнати з частини воріт №2 з АДРЕСА_1 Вхід та в'їзд на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 що пропонується виділити ОСОБА_6 здійснюватиметься через ворота №7 та хвіртку №11 з боку АДРЕСА_3 та хвіртку, яку потребується обладнати з частини воріт №2 з АДРЕСА_1

Згідно з ст.ст.358, 367 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ст.183 ЦК України).

Відповідно до п.п.2.2, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. №55, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.07.2007 р. за №774/14041, поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

Згідно з ст.ст.90, 91 ЗК Української РСР від 08.07.1970 р., який діяв до 01.01.1992 р. (у період придбання частки домоволодіння ОСОБА_6 та зміни розміру частки), на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу.

Особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу.

Відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України від 25.10.2001 р., які діяли на час набуття ОСОБА_3 права на його частку у домоволодінні, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 роз'яснює, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що домоволодіння підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Такі ізольовані квартири повинні відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. При визначенні порядку користування земельною ділянкою суд повинен виходити з розміру первісних часток співвласників у вартості будинку, господарських будівель та споруд. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки, відмовивши позивачу у задоволенні позову, оскільки з досліджених доказів вбачається можливість поділу домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

На думку колегії суддів це повинно бути здійснено за першим варіантом вказаної експертизи, але з винятками, а саме поділу не підлягає душ літ.«Ю» та частина сараю літ.«Щ» площа 2,6 кв.м, оскільки вони побудовані відповідачем, а тому не можуть бути передані у власність позивача, який отримує за цим варіантом земельну ділянку у користування під цими спорудами у вказаній площі. У зв'язку з цим ОСОБА_6, оскільки він не отримував дозволу співвласника на будівництво вказаних споруд на спільній ділянці та має право на меншу частку земельної ділянки, ніж він використовує, зобов'язаний за власний рахунок демонтувати споруду душу літ.«Ю» та перенести її на свою частину земельної ділянки, а також зменшити площу сараю літ.«Щ» на 2,6 кв.м, надавши доступ ОСОБА_3 на земельну ділянку вказаної площі під цим сараєм, яка визначена зазначеним варіантом експертизи.

Обираючи між запропонованими варіантами експертизи, колегія суддів виходила з того, що саме перший варіант передбачає реальний поділ домоволодіння без можливого спілкування сторін та узгодження ними будь-яких питань щодо обслуговування будівель, що не буде викликати суперечок, які були у минулому та закінчувалися зверненнями до поліції. Другий же варіант поділу передбачає узгодження поточного ремонту між сторонами та спільне користування огорожею. Перший варіант визначення порядку користування земельною ділянкою є найбільш наближеним до часток сторін. За цим варіантом частка позивача менше на 106 кв.м, а частка відповідача відповідно більша на вказану площу. За другим варіантом частка позивача менше на 156 кв.м, а частка відповідача відповідно більша на вказану площу.

Посилання ОСОБА_6 на те, що він не може користуватися виходом на АДРЕСА_3 через високий схил дороги та визначення ним з попереднім співвласником виходів як на вказану вулицю так і на АДРЕСА_2, спростовується актом від 15.05.1989 р. підписаним ОСОБА_6 і складеним до визначення нових часток співвласників, де він погодився користуватися саме хвірткою №11 та воротами №7, які виходять на АДРЕСА_3

Що ж стосується його тверджень про користування ним водопроводом послідовно після будинку АДРЕСА_2 що потребує наявності у нього виходу на вказану вулицю, то з урахуванням вищевикладеного це не має значення, оскільки він сам погодився мати вихід саме на АДРЕСА_3, коли вирішувалося питання про збільшення його частки у домоволодінні. Крім того, наявність у нього виходу на іншу вулицю ніяким чином не впливає на користування ним водопроводом.

За такого, оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Спірне домоволодіння підлягає поділу таким чином: ОСОБА_3 виділяється житловий будинок Лiт.«А» з прибудовою лiт.«а» інвентаризаційною вартістю 11 265 грн., господарські будівлі та споруди: літня кухня лiт. «Ж-1» вартістю 9006 грн.; тамбур до літньої кухні «Ж-1» вартістю 1719 грн.; погріб з шиєю «Кпд» вартістю 3592 грн.; сарай «З-1» вартістю 388 грн.; вбиральня лiт.«С-1» вартістю 5961 грн.; №2 - ворота вартістю 1606 грн.; №3 - хвіртка вартістю 238 грн.; №12 огорожа вартістю 3725 грн.; №15 хвіртка вартістю 1053 грн.; частину №16 огорожі (13,07 м.) вартістю 3192,5 грн.; І замощення вартістю 125 грн.; частина замощення IV (пл.8,5 кв.м) вартістю 1404 грн. Всього інвентаризаційною вартістю 43 274,5 грн., що складає 23,1/100 частки, що на 0,1/100 більше ідеальної частки, що йому належить; ОСОБА_6 виділяється житловий будинок лiт.«Б» інвентаризаційною вартістю 114 552 грн.; господарські будівлі та споруди: літня кухня лiт.«Я» вартістю 5054 грн.; вбиральня лiт.«Ф-1» вартістю 2488 грн.; навiс лiт.«Х-1» вартістю 1772 грн.; частина сарая лiт.«Щ» (17,2 кв.м) вартістю 2005 грн.; навiс лiт.«Ш1-1» вартістю 2759 грн.; частина огорожі №16 (6,0 м) вартістю 1465,5 грн.; ворота №7 вартістю 3176 грн.; басейн №8 вартістю 1576 грн.; огорожа №9 вартістю 3141 грн.; хвіртка №11 вартістю 374 грн.; ІІ замощення вартістю 632 грн.; ІІІ замощення вартістю 1132 грн.; частина замощення IV (пл.21,5 кв.м) вартістю 3550 грн. Всього інвентаризаційною вартістю 143 676,50 грн., що складає 76,9/100 частки, що на 0,1/100 менше ідеальної частки, що йому належить.

У зв'язку з цим з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню компенсація різниці розміру часток в сумі 607,82 грн., виходячи з ринкової вартості домоволодіння, визначеної експертом для виплати грошової компенсації, у сумі 607 818 грн.

Визначення порядку користування земельною ділянкою здійснюється відповідно до першого варіанту експертизи, зазначеного у додатку №4 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №173/18 від 31.01.2019 р., а саме ОСОБА_20 виділяється земельна ділянка загальною площею 310,0 кв.м. (під будівлями - 92,6 кв.м, під двором та городом - 217,4 кв.м), а ОСОБА_6 - земельна ділянка загальною площею 204 кв.м, (під будівлями - 97,5 кв.м, під двором та городом - 106,5 кв.м).

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поділити в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами.

Виділити ОСОБА_3 житловий будинок лiт.«А» з прибудовою лiт.«а» інвентаризаційною вартістю 11 265 грн., господарські будівлі та споруди: літню кухню лiт.«Ж-1» вартістю 9006 грн.; тамбур до літньої кухні «Ж-1» вартістю 1719 грн.; погріб з шиєю «Кпд» вартістю 3592 грн.; сарай «З-1» вартістю 388 грн.; вбиральню лiт.«С-1» вартістю 5961 грн.; №2 - ворота вартістю 1606 грн.; №3 - хвіртку вартістю 238 грн.; №12 огорожу вартістю 3725 грн.; №15 хвіртку вартістю 1053 грн.; частину №16 огорожі (13,07 м.) вартістю 3192,5 грн.; І замощення вартістю 125 грн.; частину замощення IV (пл.8,5 кв.м) вартістю 1404 грн. Всього інвентаризаційною вартістю 43 274,5 грн., що складає 23,1/100 частки, що на 0,1/100 більше ідеальної частки, що йому належить.

Виділити ОСОБА_6 житловий будинок лiт.«Б» інвентаризаційною вартістю 114 552 грн.; господарські будівлі та споруди: літню кухню лiт.«Я» вартістю 5054 грн.; вбиральню лiт.«Ф-1» вартістю 2488 грн.; навiс лiт.«Х-1» вартістю 1772 грн.; частину сарая лiт.«Щ» (17,2 кв.м) вартістю 2005 грн.; навiс лiт.«Ш1-1» вартістю 2759 грн.; частину огорожі №16 (6,0 м.) вартістю 1465,5 грн.; ворота №7 вартістю 3176 грн.; басейн №8 вартістю 1576 грн.; огорожу №9 вартістю 3141 грн.; хвіртку №11 вартістю 374 грн.; ІІ замощення вартістю 632 грн.; ІІІ замощення вартістю 1132 грн.; частину замощення IV (пл.21,5 кв.м) вартістю 3550 грн. Всього інвентаризаційною вартістю 143 676,50 грн., що складає 76,9/100 частки, що на 0,1/100 менше ідеальної частки, що йому належить.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 компенсацію різниці розміру часток в сумі 607,82 грн.

Визначити порядок користування земельною ділянкою наступним чином (додаток №4 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №173/18 від 31.01.2019 р.).

ОСОБА_20 виділити земельну ділянку загальною площею 310,0 кв.м (під будівлями - 92,6 кв.м, під двором та городом - 217,4 кв.м).

ОСОБА_6 виділити земельну ділянку загальною площею 204 кв.м, (під будівлями - 97,5 кв.м, під двором та городом - 106,5 кв.м).

Покласти на ОСОБА_6 обов'язок за власний рахунок демонтувати споруду душу літ.«Ю» з перенесенням її на його частину земельної ділянки.

Покласти на ОСОБА_6 обов'язок за власний рахунок зменшити площу сараю літ.«Щ» на 2,6 кв.м, надавши доступ ОСОБА_3 на земельну ділянку вказаної площі під цим сараєм.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.