УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лобановської С.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 612/18/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19 червня 2014 року звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю магазин «Топаз», що знаходиться за адресою: вул. Радянська, буд. 10В, смт Близнюки Харківської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки від свого імені.

21 березня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову. У своїй заяві остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, магазин «Топаз», загальною площею 43,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, смт Близнюки, вул. Радянська під № 10 «В», на земельній ділянці площею 0,0048 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0019 та вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони користування нежитловою будівлею, магазин «Топаз», загальною площею 43,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, смт Близнюки, вул. Радянська під № 10 «В», на земельній ділянці площею 0,0048 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0019, ОСОБА_3.

В обгрунтування заяви зазначає, що 19 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який засвідчено приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 486.

Відповідно до п. 1 договору позики, позивач передав у власність відповідача 100000,00 (сто тисяч) грн., що на момент укладання дорівнювало еквіваленту 8500 доларів США. Відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму грошей, що є еквівалентом суми 8500 доларів США за офіційним валютним курсом, встановленим на момент повернення грошових коштів. Позику укладено без сплати процентів та встановлено строк повернення суми грошей 19.06.2015.

Для забезпечення виконання зобовязань по договору позики між позивачем (діяв як Іпотекодержатель) та відповідачем (діяв як Іпотекодавець) 19.06.2014 було укладено договір іпотеки та посвідчено приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 487.

Даним договором передбачено, що для забезпечення виконання своїх зобовязань в повному обсязі щодо повернення позики за договором позики від 19.06.2014 року, відповідач передав позивачеві в іпотеку нерухомість, а саме: нежитлову будівлю, магазин «Топаз», що знаходиться за адресою: Харківська область, смт Близнюки, вул. Радянська під № 10 «В», на земельній ділянці площею 0,0048 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0019.

В зазначений в Договорі позики строк 19.06.2015 р., відповідач борг не повернула, чим порушила свій обов'язок з повернення позики.

16 жовтня 2015 року позивач відчужив належний йому предмет іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу з гр. ОСОБА_5. Договір купівлі-продажу було посвідчено ОСОБА_6, державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області та внесено запис про перехід права власності до державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 11630562.

Не погодившись з даними діями позивача, відповідач оскаржила рішення державного реєстратора до суду, який скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину «Топаз» за ОСОБА_2

Дане рішення суду послугувало підставою для ухвалення рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 13.10.2016 по справі № 612/490/16-ц, яким витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 нежитлове приміщення «Топаз». Після оскарження в судах апеляційної та касаційної інстанцій дане рішення залишилося без змін.

07.09.2016 на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області в інтересах ОСОБА_3 було накладено заборону на відчуження нежитлового приміщення магазину «Топаз» за адресою: вул. Радянська, буд. 10-В, смт Близнюки Близнюківського району Харківської області.

16 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 612/18/17).

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 21.12.2017 провадження по справі було зупинено до ухвалення рішення у касаційному провадженні та набрання ним законної сили по справа № 612/490/16-ц.

Після ухвалення постанови Верховним судом по справі № 612/490/16-ц провадження у справі № 612/18/17 відновлено відповідно до ухвали суду від 15.01.2019.

Враховуючи те, що відповідач по справі є фізичною особою, постійного заробітку не має, оскільки не працює, позичені кошти не повертає, отже задовольнити свої вимоги ОСОБА_2 може тільки за рахунок іпотечного майна (нежитлового приміщення магазину «Топаз»), відчуження якого може істотно ускладнити поновлення порушених прав та унеможливити виконання рішення суду по справі № 612/18/17, а дії відповідача щодо відчуження предмету іпотеки можуть привести до появи іншого судового спору про витребування майна із чужого незаконного володіння. У звязку з наведеним, представник позивача просить задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали заяви та встановивши обставини у зв'язку з якими заявник просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у ОСОБА_4 10 Розділу 1 ЦПК України, тому підстави для її повернення заявнику відсутні.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено що, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, заявником не назначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання заявника на те, що ОСОБА_3 не має постійного заробітку є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами, не додано доказів щодо вартості майна станом на дату звернення до суду з вимогами про забезпечення позову, як і не додано доказів щодо порушення відповідачем прав позивача. Також, матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

Крім того, заявник просить накласти арешт на нежитлову будівлю, магазин «Топаз» за адресою: вул. Радянська, буд. 10-В, смт Близнюки Близнюківського району Харківської області, та заборонити ОСОБА_3 користуватися вказаною нежитловою будівлею, однак жодних доказів того, що зазначений обєкт нерухомості належить на праві власності саме ОСОБА_3 заявником не надано. Натомість із заяви про забезпечення позову вбачається, що 16.10.2015 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Первомайської нотаріальної контори Харківської області, внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 11630562 про перехід права власності на нежитлову будівлю магазину «Топаз» до ОСОБА_5.

Також, заявник посилається в заяві про забезпечення позову на ту обставину, що 11.03.2019 представником ОСОБА_3 до суду подано заяву про скасування заходів забезпечення позову стосовно нежитлового приміщення, магазину «Топаз», однак рішення суду за цієї заявою, з відміткою про набрання ним законної сили, не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.М. Лобановська