Справа № 640/2744/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий-суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/2744/13-ц (н/п 4-с/640/9/19) за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №46700825 від 03.07.2018.

Посилається на те, що державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №№46700825 від 03.07.2018, оскільки боржником виконано рішення суду фактично та повно у відповідності до виконавчого документа, проте з даною постановою не згоден, оскільки двері в приміщеннях 4-10 та 4-13 не демонтовані, що стало причиною виклику поліції за адресою місця реєстрації боржника. Скаржник зафіксував на мобільний телефон вказані події, а тому викладені в мотивувальній частині постанови відомості не відповідають дійсності, стало підставою для звернення до суду. Оскаржувану постанову він отримав поштою 11.07.2018 року, тому просить поновити строку звернення до суду з цією скаргою.

Ухвалою суду від 18.07.2018 скаргу залишено без руху, вказані в ухвалі недоліки скаржником усунуті у встановлений строк.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання скаржник не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу просив задовольнити.

Державний виконавець не зявився, про час на місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, надав письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження ВП 46700825 від 03.07.2018 р. є законною та обґрунтованою. 23.06.2018 державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання рішення суду, а саме: Харків, АДРЕСА_1, в результаті якого за участю понятих складено акт державного виконавця відповідно до якого встановлено, що в приміщеннях 4-10 та 4-13 відсутні двері у вхідних пройомах до приміщень, вхід дол. приміщень вільний. Таким чином, рішення суду виконано в повному обсязі, що також підтверджується фотознімками. 03.07.2017 державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено рішення про закінчення виконавчого провадження. Крім того, відповідно до розпорядження КМУ від «11.01.2018 року №1-р «Про перенесення робочих днів у 2018 році» - робочий день з пятниці 29 червня 2018 перенесено на суботу 23 червня 2018 року.

Заінтересовані особи не зявилися, про час на місце судового розгляду неодноразово повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У звязку з цим, суд вважає необхідним розглянути справу у відсутність учасників процесу.

Суд, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження ВП №46700825 (за яким боржником є ОСОБА_5І.) з виконання виконавчого листа №640/2744/13-ц виданого 20.02.2015 Київським районним судом м. Харкова про: поновлення порушеного права ОСОБА_1 щодо спільного користування приміщеннями 4-10; 4-13 комунальної квартири АДРЕСА_2 та зобов"язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перепони щодо спільного користування ОСОБА_1 приміщенням 4-10, 4-13 загальної комунальної квартири.

Старший державний виконавець Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 03.07.2018 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №46700825 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Постанова мотивована тим, що відповідно до Акту державного виконавця від 23.06.2018 року порушене право ОСОБА_1 щодо спільного користування приміщеннями 4-10; 4-13 комунальної квартири АДРЕСА_3 поновлено. В результаті виходу державного виконавця зафіксовано, що в приміщеннях 4-10 та 4-13 за адресою: АДРЕСА_4, відсутні двері у вхідних пройомах до приміщень. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинять перепони щодо спільного користування ОСОБА_1 приміщенням 4-10, 4-13 загальної комунальної квартири. Рішення суду виконано боржником фактично та повно у відповідності до вимог виконавчого документа.

Відповідно до розпорядження КМУ від «11.01.2018 року №1-р «Про перенесення робочих днів у 2018 році» - робочий день з пятниці 29 червня 2018 перенесено на суботу 23 червня 2018 року.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скаржник отримав оскаржувану постанову від 03.07.2018 поштою 11.07.2018 року, про що свідчить його підпис у поштовому повідомленні про врученні, а звернувся до суду 16.07.2018 року, тобто протягом 10-ти днів, отже скаржником не пропущено строк на оскарження постанови, тому підстав для поновлення строку для звернення до суду відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон від 02.06.2016 року) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону від 02.06.2016 року виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону).

Отже, при наявності документального підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець керуючись п.9.ч.1ст.39 Закону від 02.06.2016 року, закінчує виконавче провадження, про що виносить відповідну постанову.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 13 Закону від 02.06.2016 року під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження став оскаржуваний акт державного виконавця від 23.06.2018 року про встановлення факту фактичного виконання рішення суду.

Досліджуючи дані обставини, копії виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що під час проведення відповідних дій щодо складення акту про фактичне виконання рішення суду по виконавчому провадженні 23.06.2018 року стягувач (ОСОБА_1Г.) був відсутній. Також, відсутні і дані про повідомлення учасників виконавчого провадження про проведення огляду приміщень 23.06.2018 року на предмет виконання рішення суду. Не надані і такі дані під час судового розгляду.

Посилання державного виконавця на присутність ОСОБА_5 та понятих під час складення акту, суд приймає до уваги, однак оскільки стягувач категорично заперечує проти факту виконання рішення суду, про що 22 та 23 червня 2018 звертався до поліції, а вказані дані понятих не підтверджені в судовому засіданні, оскільки заявником надані до суду відомості про відсутність реєстрації цих осіб в м. Харкові і дані особи не були допитані в судовому засіданні за клопотанням будь-кого з учасників судового розгляду.

Також, судом враховані і дані, надані заявником щодо огляду приміщень в той же день 23.06.2018 року після 23-00 години та відсутності даних про виконання рішення суду.

До суду наданий диск з відеозаписом, з якого вбачається що 23.06.2018 року заявник викликав поліцію, оскільки двері не демонтовані в приміщеннях 4-10 та 4-13, поліцейський особисто перевірив дверну ручку, яка була закрита в приміщеннях 4-10 та 4-13 та двері демонтовані не були.

Також в матеріалах справи містяться пояснення заявника ОСОБА_1 з приводу не демонтованих дверей 22 та 23 червня 2018 року, заява про вчинене кримінальне правопорушення від заявника, висновок ДОП Київського ВП ГУ НП в Харківській області ст. лейтенанта поліції щодо матеріалів ЖЄО № 21320 від 22.06.2018 року та ЖЄО № 21508 від 23.06.2018 року, з якого вбачається що працівники Київського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області жодних пояснень за подією не надали, та надано фотокопію не демонтованої двері.

Наявні дані щодо процесуальних порушень під час складання акту від 23.06.2018 року ставлять під сумнів фактичне виконання рішення суду, яке повинно бути зафіксовано за участі всіх учасників виконавчого провадження для усунення протиріч в майбутньому.

Також, вирішуючи дане питання, суд виходить з того, що державним виконавцем був складений акт 23.06.2018 року без повідомлення стягувача та у його відсутність, в акті не вказаний час проведення процесуальних дій, що унеможливлює перевірити відповідність його складення вимогам Закону. А самі по собі фотознімки надані державним виконавцем не є беззаперечним доказом виконання рішення суду, оскільки не містять дати часу, місця фіксування таких подій. Крім того, фотознімки державного виконавця суперечать іншим вище вказаним доказам, які надані стягувачем.

При цьому, згідно з п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції чинній на час складення акту) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Також, судом враховано і те, що ОСОБА_1, як стягувачем по виконавчому провадженню подано заяву 25.06.2018 року на імя державного виконавця Ярмоленко О.В. щодо невиконання рішення суду та необхідності додатково скласти акт про невиконання, однак відповіді на дану заяву не отримано, та протягом часу з 23.06.2018 року по 03.07.2018 року ніяких процесуальних дій щодо зясування цих обставин проведено не було, а було винесено постанову від 03.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2019 року, яка набрала законної сили (справа №640/2744/13-ц, н/п 4-с/640/4/19), скаргу ОСОБА_1, зацікавлені особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, старший державний виконавець Київського ВДВС ОСОБА_2 на дії державного виконавця задоволено; скасовано Акт державного виконавця складеного 23.06.2018 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 по ВП №46701458, ВП №46700825, ВП №46701094.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у судовому порядку скасовано Акт державного виконавця складеного 23.06.2018 року старшим державним виконавцем Ярмоленко О.В., на підставі якого було винесено оскаржувану постанову від 03.07.2018 року у ВП №46700825.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем під час проведення виконавчих дій та винесення постанови від 03.07.2018 року було порушено процедуру проведення виконавчих дій, встановлену вимогами Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання незаконною (неправомірною) постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження №46700825 (боржник ОСОБА_5І.).

При цьому, з приводу вимоги скарги про скасування постанови від 03.07.2018 року суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону від 02.06.2016 року начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 451 ЦПК України та ч. 3 ст. 74 Закону від 02.06.2016 року, суду не надано право скасовувати постанови державного виконавця після визнання його рішення незаконним (неправомірним), тому вимоги в частині скасування оскаржуваної постанови державного виконавця від 03.07.2018 року задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 41 Закону від 02.06.2016 року передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись ст.ст. 76-82, 260, 261, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18,20,39,41 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати незаконною (неправомірною) постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №46700825 від 03.07.2018.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду у встановленому порядку протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвалу складено та підписано 22.03.2019 року.

Головуючий