Тарутинський районний суд Одеської області
___________________________________________________________________________________________
Справа 514/522/19
Провадження по справі № 2/514/228/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Кравченко П.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 39579,44 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Дослідивши позовну заяву разом із доданими до неї документами, суд приходить висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Всупереч вимогам п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст. 177 ЦПК України: у позовній заяві не зазначено: строку дії картки; доказів отримання кредитного ліміту саме в розмірі 5000,00 гривень; яку саме: фіксовану чи змінювану процентну ставку встановлено кредитним договором; чи змінювалась відсоткова ставка за користування кредитом ( якщо змінювалась, то зазначити періоди і відсоткову ставку, яка протягом цих періодів діяла); дату, з якої відповідач допустив порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та з якого саме періоду відбулось прострочення сплати платежів за кредитним договором від 28.01.2008 року; до позовної заяви не додано: обґрунтованого розрахунку сум по кредитній заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 28.01.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, позивач не надав суду доказу на підтвердження даної обставини, а саме - доказу видачі відповідачу кредитної картки із встановленим, вказаним у позовній заяві, кредитним лімітом; не надано довідки про зміну умов кредитування, збільшення кредитного ліміту, не зазначено строку дії картки та відомостей про продовження строку її дії, не зазначено відсоткової ставки за користування кредитом, на підставі яких суд встановлює наявність обставин, на які посилається позивач у своєму позові.

Таким чином, позовна заява фактично не містить даних, що вказують на надання ОСОБА_1 кредиту, виду та умов кредитування, розміру узгодженого сторонами кредиту, відсоткової ставки за користування кредитом, строку дії договору, що є істотними умовами кредитного договору.

Крім того, позивач посилаючись у позовних вимогах на не належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, а саме, на порушення строків виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з останнього заборгованість за тілом кредита - 15710,38 грн.; 7683,01 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; пенею за прострочене зобов`язання - 13525,12 грн.; пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 300,00 грн.; (штраф фіксована частина - 500,00 грн., процентна складова 1860,93 грн.).

При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» не враховано правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15, викладеній у Постанові від 21.10.2015 року, в якій зазначено, що з урахуванням норм ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, пеня та штрафи не можуть одночасно застосовуватись за порушення одного грошового зобов`язання.

Позивач не обґрунтував у позовній заяві причини застосування подвійної відповідальності за порушення одного грошового зобов`язання, а саме, і пені і штрафів, що є порушенням вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Положеннями ч. 7 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Вказана позовна заява підписана представником позивача за довіреністю ОСОБА_3 і до заяви додано копію довіреності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

До матеріалів справи додана копія довіреності ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , підписану від імені банку в особі виконуючого обов`язки голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4

З наданих позивачем документів, а саме: копії Відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копії Банківської ліцензії, копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії Статуту не вбачається повноважень ОСОБА_4 , зокрема на видачу довіреності від імені банку, а особами, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичною особи у вказаних документах зазначені: ОСОБА_5 керівник та ОСОБА_6 .

Тож, на момент відкриття провадження у справі неможливо встановити повноваження представника позивача на підписання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

В порушення даної норми позивачем надано до суду ксерокопії документів, які належним чином не завірені.

В порушення цих вимог до позовної заяви, поданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», додано неналежної якості ксерокопія анкети-заява про приєднань до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з яких неможливо встановити їх зміст.

Крім того, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано оригіналу платіжного доручення на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Питання проведення та оформлення безготівкових рахунків регулюється Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою НБУ № 22 від 21 квітня 2004 року.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції, ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: платіжного доручення (додаток 2).

Відповідно до п. 2.7 Інструкції примірник розрахункового документа (незалежно від способу його виготовлення), реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити відбиток печатки (якщо картка із зразками підписів та відбитка печатки містить відбиток печатки) і підписи/підпис відповідальних/ої осіб/особи.

Відповідно до п.2.8 Інструкції, під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів.

Відповідно до п. 42 ч. 2 Додатку 7 до Інструкції, одним з обов`язкових реквізитів розрахункового документу є його засвідчення підписами керівника (його заступника) і головного бухгалтера (його заступника) банку або підписами уповноважених осіб згідно з внутрішніми нормативними документами банку та відповідального виконавця банку.

Відповідно до п.п. 50 Додатку 7 до Інструкції, у розрахунковому документі зазначається дата отримання банком платника розрахункового документу, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

З платіжного доручення № PROМ7ВСВВ6 від 27.02.2019 року не вбачається: ким саме засвідчено платіжне доручення (керівником (його заступником), чи головним бухгалтером банку), відповідно по п. 42 ч.2 Додатку 8 до вказаної вище Інструкції, воно також не містить штампа банку, проте містить лише підпис без зазначення ПІБ посадової особи, що видала дане платіжне доручення.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог діючого законодавства України, суд залишає її без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки до позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.А. Кравченко