Провадження №2/523/649/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічнимим позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И ЛА :

03.10.2017р. до суду надійшов позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 372 329,10 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-501/136/2008, за умовами якого Відповідачеві надано кредит в розмірі 84 225,66 доларів США.

В забезпечення належного виконання зобов`язань Відповідача-1 (Позичальника) за Кредитним договором № МL-501/136/2008 від 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 811-501/136/2008.

Банком було виконано зобов`язання - передано грошові кошти ОСОБА_1 , а відповідачка в свою чергу свої обов`язки не виконана, внаслідок чого станом на 08.09.2017 р. виникла заборгованість у розмірі 2 372 329,10 грн., що складає еквівалент 91 232,55 дол.

Дані обставини стали підставою звернення до суду.

Від представника відповідача ОСОБА_2 . надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що позов ТОВ «ОТП «Факторинг» про стягнення заборгованості є безпідставний та такий, що не підлягає задоволенню. Відзив обґрунтував тим, що згідно кредитної заявки від 03.06.2008р., доданої позивачем до позову, видача кредиту повинна бути здійснена шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок, що також узгоджується з п. 1.7.1. та 1.7.2. частини № 2 Кредитного договору. Позивачем не надано жодного належного доказу - розрахункового документу в підтвердження виконання свого зобов`язання з надання кредиту, а також його отримання відповідачем-1.

В обґрунтування позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна" посилається на кредитний договір № ML-501/136/2008 укладений 03.06.2008р. з ОСОБА_1 та договір поруки № SR-501/136/2008 укладений 03.06.2008 р. з ОСОБА_2 . ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надаються копії досудових вимог № 1022, № 1024 від 06.09.2017р., які надсилалися на адресу позичальника та поручителя відповідно. Однак, 31 жовтня 2012 р. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано тотожній позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у солідарному порядку. До якого додані досудова вимога вих. № 22-2/722099 від 06.07.2010 р. про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/136/2008 від 03.06.2008р. на адресу ОСОБА_1 та досудова вимога вих. № 22-2/722101 від 06.07.2010р. про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/136/2008 від 03.06.2008р. на адресу ОСОБА_2 , з доказами їх отримання адресатами 27.07.2010р. та 14.07.2010 р. відповідно.

Крім того, позивачем не надано до свого позову обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Представник відповідача вказує на те, що строк позовної давності сплив ще в 2013 року, враховуючи досудові вимоги позивача вих. № 22-2/722099 від 06.07.2010р. та вих. № 22-2/722101 від 06.07.2010р., які отримані відповідачами у липні 2010р.

Також, позивачем не надається засвідчена копія договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011р. в підтвердження переходу прав вимоги за Кредитним договором від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», не додано жодної належним чином завіреної копії відповідного акту передачі документів.

До суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим .

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-501/136/2008, за умовами якого Відповідачеві надано кредит в розмірі 84 225,66 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 03.06.2008р. та випискою з поточного рахунку клієнта.

В забезпечення належного виконання зобов`язань Відповідача-1 (Позичальника) за Кредитним договором № МL-501/136/2008 від 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 811-501/136/2008.

31 жовтня 2012р. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано тотожній позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у солідарному порядку. До якого додані досудова вимога вих. № 22-2/722099 від 06.07.2010р. про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/136/2008 від 03.06.2008р. на адресу ОСОБА_1 та досудова вимога вих. № 22-2/722101 від 06.07.2010р. про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/136/2008 від 03.06.2008р. на адресу ОСОБА_2 , доказами їх отримання адресатами 27.07.2010р. та 14.07.2010р. відповідно.

Ухвалою суду від 03.09.2015р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 08.09.2015р. У зв`язку з викладеним, позивач за зустрічним позовом вважає, що сплив строк передбаченого нормою частини четвертої статті 559 України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя. Дані обставини є підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.02.2018р. прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим до сумісного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні вищевказаного позову відмовити. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає, що ч.4 ст. 559 ЦК не може бути застосована до правовідносин, які склались між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2, оскільки досудова вимога №2/722101 від 06.07.2010 року, отримана 14.07.2010 року ОСОБА_2 була частково виконана, що підтверджується розширеним розрахунком боргу за кредитним договором № ML-501/136/2008 та випискою з особового рахунку 6494, а саме підтверджує сплату 18.01.2011 року 180,00 дол. США за погашення прострочених відсотків за кредитним договором № ML-501/136/2008.

Після залишення позовної заяви без розгляду, відповідно до Ухвали від 03.05.2015 року справі №1527/16960/12 ц, ТОВ «ОТП Факторинг України» було направлено вимоги від 06.09.2017 року про сплату боргу за кредитним договором на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується поданими до суду доказами по первинному позову, в свою чергу позов було подано до суду 03.10.2017 року, що підтверджується вхідним штампом канцелярії Суворовського районного суду м. Одеси.

В свою, чергу просив суд звернути увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 08.11.2017 року по справі № 6-2891цс16, відповідно до ч.ч. першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи ученням уповноваженою на це особою (а.с.171-173).

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є належні докази (рекомендоване повідомлення № 0890576 1).

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги банку не визнав, просив у задоволенні відмовити. Зустрічну позовну заяву підтримав, просив задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом. Про причини неявки суд не повідомила. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавала.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-501/136/2008, за умовами якого Відповідачеві надано кредит в розмірі 84 225,66 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 03.06.2008р. (а.с.89) та випискою з поточного рахунку клієнта (а.с.35-43,44-54).

Згідно п. 1.1. Частини № 2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у Кредитному договорі.

Порядок виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) частини №2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини №2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), шляхом безготівкового перерахування на Поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.

01.07.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до Кредитного договору № МL-501/136/2008 від 03.06.2008р., стосовно підвищення процентної ставки (а.с.55-56).

28.07.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до Кредитного договору № МL-501/136/2008 від 03.06.2008р., стосовно встановлення фіксованої процентної ставки на період з 17.08.2009р. по 15.03.2010р. (а.с.57-59,60-70).

14.04.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-501/136/2008 від 03.06.2008р., стосовно встановлення фіксованої процентної ставки на період з 15.07.2010 р. по 17.01.2011р. (а.с.71-75,76-86).

30.07.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 4 до Кредитного договору № МL-501/136/2008 від 03.06.2008р., (а.с.87-88).

В забезпечення належного виконання зобов`язань Відповідача-1 (Позичальника) за Кредитним договором № МL-501/136/2008 від 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 811-501/136/2008 (а.с.90-91).

28.07.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до Договору поруки № 811-501/136/2008 від 03.06.2008р. (а.с.92).

14.04.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 2 до Договору поруки № 811-501/136/2008 від 03.06.2008р. (а.с.93-94).

За Договором поручитель зобов`язується перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання таких зобов`язань як до поручителя. та і до боржника (ст. 1 Договору).

У договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання визначений строком повного погашення кредиту, яким є 03.06.2030 року (ст. 2 Договору поруки).

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Суд вважає, що підстави для припинення поруки, які визначені у зустрічній позовній заяви, а саме щодо припинення поруки, оскільки позивач пропустив строки звернення до суду із вимогою до поручителя ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду України в справі 6-272цс16 від 29.06.2016р. встановлено, що якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Суд встановив, що даний позов був поданий у жовтні 2017р., заборгованість виникла в липні 2010 р. однак раніше заявлений позов був залишений без розгляду, а тому строки позовної давності не переривались.

Оскільки строк зобов`язання встановлювався до 2030р., то за іншими платежами строк поруки не припинявся.

Станом на 08.09.2017 р. заборгованість відповідача - 1 за кредитним договором № МL501/136/2008 від 03.06.2008р. складає - 2 372 329,10 грн., що складає еквівалент 91 232,55 дол. США по курсу 26,0031 на 08.09.2017 р.що складається з: залишок заборгованості за кредитом - 83 576,06 дол. США (2 173 236,60 грн. по курсу 26,0031); сума відсотків за користування Кредитом - 7 656,49 дол. США (199 092,47 грн. по курсу 26,0031) (а.с.180-182).

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звертався до суду з позовом. Ухвалою суду від 03.09.2015р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 08.09.2015р.

Банком направлялися на адресу позичальника та поручителя досудові вимоги № 1022, № 1024 від 06.09.2017р. про погашення заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 35 585 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а первісні позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованим, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 553, 559, 610,612, 625, 1049, 1055 ЦК України -

ВИРІШИЛА:

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути в солідарном порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, 30.07.1996 р. Адреса: м. Одеса, вул. Проспект Добровольського АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д Код , МФО 300528) суму заборгованості за Кредитним договором № ML-501/136/2008 від 03.06.2008р. в розмірі - 2 372 329,10грн., що складає еквівалент 91 232,55 дол. США по курсу 26,0031 на 08.09.2017 р.).

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, 30.07.1996 р. Адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д Код , МФО 300528) судовий збір в розмірі 35 585 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Суддя Аліна С.С.