Справа № 732/700/19
Провадження 2/732/505/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді - Лиманської М.В.,

в присутності секретаря - Бруй І.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 , його представника - адвоката Дроботущенко Т.О.

представника відповідача та третьої особи - Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Городнярайагролісгосп" - Тихоновського Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Чернігівська обласна рада, Городнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Городнярайагролісгосп", -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернігіоблагроліс» Чернігівської обласної ради №12/к-ДП від 02.04.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгоп»,

- поновити його на посаді директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» з 02.04.2019 року,

- стягнути з ДП «Городнярайагролісгосп» (засновник КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради) на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2019 року по дату ухвалення рішення суду,

- стягнути з КП «Чернігівоблагроліс» моральну шкоду в сумі 47386,0 грн. та судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,0 грн.,

- допустити судове рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом директора КП «Чернігівоблагроліс» №4 від 20.07.2005 позивач був призначений на посаду директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп». Наказом генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» №41/к -ДП від 09.10.2018 позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України та достроково розірвано контракт, укладений з позивачем, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року визнано незаконним та скасовано наказ КП "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради № 41/к-ДП від 09 жовтня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП "Городнярайагролісгосп", поновлено позивача на посаді директора ДП "Городнярайагролісгосп" з 09.10.2018 року, стягнуто з ДП "Городнярайагролісгосп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2018 року по 14.03.2019 року в сумі 122022,70 грн, моральну шкоду в сумі 23693,0 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,0 грн. У рішенні суду зазначено, що в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць воно підлягає негайному виконанню.

Після виписки з лікарні відповідач дізнався, що наказом першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» №12/к від 02.04.2019 року його було поновлено на посаді директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» з 09.10.2018 року та одночасно 02.04.2019 року звільнено із займаної посади на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, достроково розірвано контракт, укладений з позивачем у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи.

Позивач вважає наказ про його звільнення незаконним, оскільки, на його думку, положення п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України поширюються на посадових осіб господарських товариств, які є спеціальними суб`єктами, тому на цій підставі звільнити можливо лише керівника господарського товариства, а не керівника комунального підприємства. Згідно з додатковою угодою до контракту №29 від 03.01.2018 контракт припиняється у зв`язку з припиненням повноважень керівника на підставі рішення Чернігівської обласної ради, проте остання такого рішення не приймала, тому його звільнення на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України є незаконним. Також позивач зазначає, що він у день звільнення знаходився на лікарняному, що виключало можливість проведення звільнення. Вказує, що в порушення ст. 47 КЗпП України його не ознайомили зі змістом наказу №12/к-ДП від 02.04.2019 року про поновлення його на роботі та про повторне звільнення з посади, не повідомили про причини та підстави звільнення, йому не надали копію наказу. У день винесення наказу 02.04.2019 року з ним не провели розрахунок та йому не видали трудову книжку.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Від третьої особи до справи надійшли пояснення на позов, за змістом яких Городнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Городнярайагролісгосп» заперечує проти задоволення позову, вважає, що позивач надав суду неналежні та недостовірні докази, а відомості, які містяться у лікарняному листі та довідці про розмір середнього заробітку позивача, вважає такими, що не відповідають дійсності. (а.с.155-157)

У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнав повністю та підтримав письмові заперечення, подані третьою особою до справи. Вважає, що факт знаходження позивача на лікуванні стростовується тим, що позивач 29.03.2019 року перебував на робочому місці та надавав керівні розпорядження працівникам ДП «Городнярайагролісгосп».

Суд, заслухавши в судовому засіданні позивача, його представника, а також представника відповідача та третьої особи, допитавши свідка, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, визначившись з нормою права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступного висновку,

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 41/к-ДП від 09.10.2018 КП "Чернігівоблагроліс" ОСОБА_1 , директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Городнярайагролісгосп", звільнено із займаної посади 09.10.2018 року на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі з 09.10.2018 року, стягнуто з ДП "Городнярайагролісгосп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2018 року по 14.03.2019 року в сумі 122022,70 грн, моральну шкоду в сумі 23693,0 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,0 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України в частині поновлення на роботі допущено негайне виконання рішення.

Наказом № 12/к-ДП від 02.04.2019 (а.с.236) за підписом першого заступника генерального директора КП "Чернігівоблагроліс" ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Городнярайагролісгосп"

Пунктом третім наказу №12/к-ДП від 02.04.2019 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 02.04.2019 року на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України. Підстава: рішення Городнянського районного суду від 14 березня 2019 року у справі №732/1737/18, умови контракту, погодження голови обласної ради щодо звільнення з посади.

Відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативви власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Тлумачення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України свідчить, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобігання негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління майном. Правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособового його керівника значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством.

Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 у справі № 711/5711/16 дійшов висновку про те, що передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів.

У відповідності до ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Разом з тим, згідно ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Частиною 3 ст. 41 КЗпП України передбачено, що розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

З дослідженого у судовому засіданні листка непрацездатності серії АДЧ № 914215 встановлено, що ОСОБА_1 з 27.03.2019 по 05.04.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в Городнянській центральній районній лікарні.

Таким чином, день звільнення припадав на день тимчасової непрацездатності.

Посилання сторони відповідача та третьої особи, та надані ними на підтвердження їх позиції докази, в частині незаконності листка непрацездатності, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В силу ст.81 ЦПК України обов`язок довести суду обставини, якими сторони обгрунтовують вимоги та заперечення покладається на сторони.

Відповідачем суду не подано належних та достовірних доказів незаконності листка непрацездатності АДЧ № 914215. Подані суду третьою особою докази того, що 29.03.2019 року позивач перебував на робочому місці, зокрема накази від 29.03.2019 року за підписом ОСОБА_1 по підприємству "Городнярайагролісгосп", не спростовують факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Городнянській ЦРЛ в день видачі оскаржуваного наказу - 02.04.2019 року. (а.с.)

Показання свідка ОСОБА_2 , в яких він стверджував, що бачив ОСОБА_1 на робочому місці у ДП "Городнярайагролісгосп" у період з 29.03.2019 року та в подальшому, також не спростовують відомостей листка непрацездатності АДЧ № 914215 про те, що ОСОБА_1 в період з 27.03.2019 року по 05.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Сторона відповідача не заперечувала в судовому засіданні того факту, що в день винесення оскаржуваного наказу з позивачем не був проведений розрахунок та позивачу не була вручена трудова книжка.

Факт затримки видачі позивачу його трудової книжки після звільнення останнього підтверджується записом, зробленим відповідачем у трудовій книжці позивача після пред`явлення даного позову. Завірена копія трудової книжки позивача, надана відповідачем на вимогу суду, містить запис про звільнення позивача 08.04.2019 року, підставою внесення запису зазначено зміни до наказу від 04.02.2019 року, які були внесені наказом №20-к/ДП від 15.07.2019 року. (а.с.239) Копії або оригіналу наказу №20-к/ДП від 15.07.2019 року стороною відповідача суду не подано.

Завірена відповідачем копія наказу від 02.04.2019 року, яка надана суду 14.11.2019 року, стороною відповідача, не містить жодних посилань на внесення до нього змін. З огляду на це, запис у трудовій книжці позивача про його звільнення з іншої дати (08.04.2019 року), не змінює факту винесення відповідачем 02.04.2019 року оскаржуваного наказу про звільнення позивача, та не змінює того факту, що в день звільнення позивача 02.04.2019 року останній перебував на лікарняному.

У зв`язку з прямим порушенням вимог ч.3 ст. 40 КЗпП України позивач підлягає поновленню на роботі з 03.04.2019 року, оскільки дата звільнення позивача - 02.04.2019 року - визнається останнім робочим днем.

У відповідності до статті 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачем доведено, що незаконне звільнення внесло негатив в організацію нормальних життєвих зв`язків, що зумовило стрес та хвилювання, наведене негативно позначилось на його здоров`ї.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує конкретні обставини прави, характер душевних переживань, їх глибину та тривалість. У звязку з цим, суд приймає до уваги позицію представника відповідача в частині того, що розмір моральної шкоди у сумі 47386,0 грн., яка заявлена до відшкодування, в достатній мірі не обгрунтований. Враховуючи принцип виваженості та розумності, вимогу про відшкодування моральної шкоди у сумі 47386,0 грн. слід задовольнити частково, та з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 5000,0 грн. Виплата відповідачем вказаної суми має бути здійснена за мінусом податків та інших обов`язкових платежів.

Заявлена позивачем вимога про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Городнярайагролісгосп», яке є у справі третьою особою, не підлягає задоволенню з огляду на те, що ДП «Городнярайагролісгосп» не є відповідачем у справі. Враховуючи визначений позивачем процесуальний статус ДП «Городнярайагролісгосп», у суду не має підстав вирішувати питання про обов`язки цієї юридичної особи. Одночасно підлягає роз`ясненню, що позивач не позбавлений можливості звернутися з позовом до належного відповідача.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року позивач уповноважив адвоката Дроботущенко Т.О. представляти його інтереси в судах всіх юрисдикцій, органах, установах, організаціях, із наданням усіх прав, які належать позивачу, відповідачу, третій особі тощо (а.с. 37). Умовами договору також визначений перелік і інших прав представника при розгляді справи в суді. Повноваження адвоката у суді першої інстанції підтверджено також ордером (а.с. 35).

Згідно з квитанцією №2213249 від 15.04.2019 року (а.с. 34) позивач на умовах вище вказаного договору сплатив адвокату Дроботущенко Т.О. 10000,0 гривень. На підтвердження зазначеної суми в матеріалах справи наявний опис послуг з наданої правової допомоги та акт виконаних робіт від 15.04.2019 року (а.с. 33).

Беручи до уваги наведене, витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції підтверджені належним чином, тому підлягають відшкодуванню на користь позивача у повному обсязі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

У цій справі при зверненні до суду із наведеним позовом ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день пред`явлення позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,0 грн.

Враховуючи предмет спору, судовий збір при зверненні до суду з цим позовом за одну вимогу немайнового характеру підлягав сплаті у розмірі 768,4 грн.

З огляду на задоволення позову в частині трьох вимог немайнового характеру суд визнає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави належний до сплати судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду, у розмірі 2305,2 гривень.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 41, 43, 47, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 4, 5, 13, 15, 17, 81-83, 133, 137, 141, 264, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернігівоблагроліс» № 12/к-ДП від 02 квітня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» та дострокового розірвання контракту.

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на посаді директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» з 03 квітня 2019 року.

Стягнути з Комунального підприємства "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради () на користь ОСОБА_1 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Городнярайагролісгосп" середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради на користь держави 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн 20 коп. судового збору.

Рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Суддя М.В. Лиманська

Повний текст рішення складений 26.11.2019 року