Справа № 645/3371/19
Провадження № 2/645/2398/19

УХ В А Л А

27 листопада 2019 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бондарєва І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа: Бахмутська міська рада,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визначити та зареєструвати місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди відповідача, батька дитини.

Разом з позовною заявою до суду подана заява позивача про звільнення її від сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., посилаючись на те, що має скрутне матеріальне становище, не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином, єдиним доходом є державна допомога на дитину у розмірі 860 грн (а.с. 4).

Частина перша статті 136 ЦПК України, яка кореспондується з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, визначає врахування судом майнового стану сторони як єдину підставу для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом з врахуванням конкретних обставин певної справи.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що питання визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Вказані обставини є важливими чинниками при визначенні того чи скористалася ця особа своїм правом доступу до правосуддя.

Враховуючи те, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, що свідчать про неможливість або складність в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірах, покладається на позивача.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Слід зазначити, що положення ст. 136 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження клопотання про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 надала довідку Бахмутського МУПСЗН № 1064 від 23.05.2019 р. про своє перебування на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Бухмутської міської ради Донецької області та отримання щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн (а.с. 5).

Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в провадженні відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 56733162 по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/2736/17 від 07.02.2018 р., виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини у період вагітності. Станом на 01.04.2019 року борг по аліментам становить 42 457,59 грн. (аркуші 38-39 виділеного матеріалу цивільної справи № 645/3371/19).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач не працює, та на її утриманні знаходиться дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Зазначене свідчить про те, що мінімальний рівень життя позивача разом з дитиною на час звернення її до суду з позовом не забезпечений, що свідчить про перебування позивачки у скрутному майновому стані та може бути підставою для задоволення судом клопотання про зменшення розміру судового збору.

За таких обставин, враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, вважаю можливим задовільнити її клопотання про звільнення від сплати судового збору у розмірі 764,80 грн., що надасть позивачеві можливість звернутись до суду з метою реалізації права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України. Підстави, визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Виходячи з положень ч.4 ст.274 ЦПК України, враховуючи, що спір між сторонами виник з сімейних відносин, справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим суд приймає позовну заяву до розгляду та відкриває загальне позовне провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 136, 175, 177, 187, 260 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовільнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 764 грн. 80 коп. за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа: Бахмутська міська рада.

Прийняти до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа: Бахмутська міська рада.

З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі.

Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Фрунзенського районного суду м.Харкова (за адресою: м.Харків, бул.Б.Хмельницького, 32/38, кб.№17) на 20 грудня 2019 року на 14 годину 00 хвилин.

Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів, надіслати учасникам судового розгляду.

Відповідачеві надається строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Строк для подання позивачем відповіді на відзив та заперечень відповідача встановити до 20.12.2019 р.

Визначити третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснення на позовну заяву.

Інші учасники справи мають надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України http://fr.hr.court.gov.ua

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності, шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Харківського Апеляційного суду; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :