Провадження № 2/581/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

С Т А Н О В И В :

Сутність заявленої вимоги до суду

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Ковпаківського районного суду м.Суми із зазначеним вище позовом, який надалі переданий на розгляд Липоводолинському районному суду Сумської області за підсудністю, та мотивувався тим, що 02 серпня 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано 19 серпня 2015 року в судовому порядку. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, вона самостійно виховує дитину, що потребує постійних щомісячних витрат на навчання, харчування, проживання, лікування дочки та витрати на створення умов для її належного розвитку, оскільки дочка повністю перебуває на утриманні позивачки, проживають окремо від відповідача у іншому місті. Відповідач станом на вересень 2018 року працював слюсарем в філії «Липоводолинський райавтодор», щомісячно отримував заробітну плату. Просила суд щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у частці від заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позиція позивача, відповідача у даній справі

Позивачка в судовому засіданні 20 березня 2019 року, проведенного в режимі відеоконференції, поданий позов підтримала в повному обсязі та суду пояснила про те, що вона, як мати дочки ОСОБА_5, з вересня 2018 року повністю її утримує, з цього часу вони вдвох проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 в орендованому приватному будинку, дитина навчається у загально-освітній школі № 20 м.Суми. Відповідач постійної й щомісячної допомоги на утримання дитини не надає, в останнє у листопаді 2018 року він за її участі придбав дитині дві пари взуття та куртку, витративши біля 2500 грн., до вересня 2018 року відповідач щомісячно надавав допомогу на утримання дитини в розмірі до 1000 грн., вона є обізнаною про те, що на даний час відповідач має статус безробітнього, проте він має неофіційний дохід, займаючись ремонтом автомобілів. Підтвердила, що вона з грудня 2018 року і до 01 лютого 2019 року працювала у ТОВ ВТП «Крош», а з лютого 2019 року і на даний час вона працює продавцем консультантом у фізичної особи-підприємця в магазині «Пані» (м.Суми), вона, відповідач по справі та їх спільна дитина мають задовільний стан здоровя, вона та відповідач на даний час у шлюбі не перебувають, є розлученими, а також те, що вона втратила довіру до відповідача і не бажає з ним досягати будь-яких позасудових домовленостей та угод по забезпеченню належного утримання дитини. Зазначала, що мінімальний розмір грошових витрат на утримання їх спільної дитини дорівнює розміру в сумі 2000 грн. (це витрати на харчування вдома, в школі, оплата послуг вчителя-репетитора, придбання одягу дитині тощо) і, якщо б відповідач сплачував 1000 грн. щомісячно і вона б в такому розмірі, як мати, несла витрати на дитину, цього б вистачало для забезпечення найнеобхіднішого утримання дитині, але відповідач постійно такої допомоги не надає.

Відповідач в судовому засіданні 20 березня 2019 року позов не визнав та суду пояснив про те, що він, як батько, зобовязаний утримувати матеріальну спільну з позивачем дочку, проте повинен це робити в позасудовому порядку, добровільно шляхом підписання з позивачем нотаріально посвідченого договору та без ухвалення будь-яких судових рішень. Також заперечуючи проти позову, зазначав, що 29 серпня 2018 року позивачка самовільно та без його згоди, як батька, переїхала разом з їх спільною малолітньою дочкою ОСОБА_5 на нове фактичне місце проживання в м.Суми і не надавала можливості спілкуватися з дитиною протягом декількох тижнів; у разі стягнення аліментів з нього та при їх перерахуванні на банківську картку позивача, остання буде їх використовувати не за цільовим призначенням, оскільки вона має ряд кредитних зобовязань і буде вимушена сплачувати поточні борги, а не задовольняти найнеобхідніші потреби дитини, на сплату кредитних зобовязань буде також спрямована заборгованість по виплаченим ним аліментам позивачу по даній справі. Уточнив, з приводу добровільного надання ним матеріальної допомоги на утримання дочки: у грудні 2018 року він витратив на придбання одягу, взуття, рюкзаку дочці ОСОБА_5 біля 4000 грн., у листопаді 2018 року він придбав дочці новий мобільний телефон вартістю 3400 грн. і практично щомісячно поповнює через термінали мобільний номер дитини коштами в розмірі 100 грн., всі інші потреби дитини він готовий задовольняти матеріально, придбаваючи необхідні речі тощо в присутності матері та дитини. Під час надання пояснень відповідач визнав, що дитина проживає переважно із матерю в місті Суми, навчається у школі № 20 у цьому ж місті.

Процесуальні дії суду в даній справі

11 грудня 2018 року від Ковпаківського районного суду м. Суми передана на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Липоводолинського районного суду Сумської області вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року в даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду позову по суті на 10 січня 2019 року о 10 год. 30 хв. 10 січня 2019 року у зв'язку з неявкою відповідача протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 січня 2019 року до 09 год. 10 хв. 30 січня 2019 року у зв'язку з неявкою відповідача протокольною ухвалою судді розгляд справи відкладено до 14 лютого 2019 року до 10 год. 30 хв. 14 лютого 2019 року у зв'язку з клопотанням відповідача по наданню часу на збіо доказів та його неявкою в судове засідання протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 01 березня 2019 року до 13 год. 10 хв. 01 березня 2019 року відкладено судовий розгляд даної справи для забезпечення участі позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 13 березня 2019 року судове засідання відкладено у даній справі у звязку із закінченням процессуального часу відведеного для розгляду даної справи. 20 березня 2019 року проведено судовий розгляд даної справи за участі сторін та 21 березня 2019 року ухваленого рішення суду по суті данного спору.

Установлені судом обставини справи

З 02 серпня 2008 року по 19 серпня 2015 року сторони перебували у шлюбі. Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5, 6).

Позивачка у грудні 2018 року працювала продавцем у ТОВ ВТП «Крош», отримувала заробітну плату меншу від мінімальної, яка визначена законом, станом на день ухвалення рішення суду працювала продавцем у ФОП «Колеснікова» (магазин «Пані», м.Суми), зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, має задовільний стан здоров'я, є розлученою, фактично проживає в м.Суми разом із дочкою ОСОБА_5, не є особою з інвалідністю (а.с. 7, 8, 21, 22).

Відповідач є безробітнім, перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа яка шукає роботу, без виплати допомоги по безробіттю, є особою працездатного віку, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживає в сел.ОСОБА_1, не має земельного паю та власного житла в с.Підставки, не є особою з інвалідністю, є розлученим (а.с.47,55-57).

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у 4-В класі Комунальній установі Сумської загальноосвітньої школа I-III ступенів № 20, проживає разом із позивачкою у справі в м.Суми, станом на 26 лютого 2019 року перебувала на диспансерному обліку у лікаря-педіатра в Липоводолинській ЦРЛ у звязку зі зменшенням вмісту гемоглобіну в крові (а.с.7,8,28,43).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Статтею 180 СК України визначений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення.

17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обовязок утримувати їх спільну дитину до досягнення її повноліття, стан здоровя самої дитини та сторін, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, застосовуючи засади розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у частці від доходів відповідача, оскільки факти добровільного, постійного щомісячного позасудового надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_2 малолітньої дитини, яка проживає разом із нею, ОСОБА_3 суду не надано. При цьому, аліменти з відповідача слід стягувати на користь позивача від дня предявлення позову ОСОБА_2 до Ковпаківського районного суду Сумської області, тобто з 20 вересня 2018 року, як це передбачено ч.1 ст. 191 СК УКраїни.

На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя ОСОБА_3, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини і відповідає нагальній потребі дитини на забезпечення її належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні справедливого балансу між майновим становищем батьків (у тому числі, її майнового стану платника аліментів (відповідача по справі) та одержувача аліментів (позивача по справі) та інтересами дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є працездатний, тобто він є здатним сплачувати аліменти, проте спільна дочка сторін проживає разом із матірю та утримується позивачем по справі, в силу свого віку та розвитку не здатна забезпечувати власні необхідні потреби (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змісту п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Довід відповідача про виключно позасудове врегулювання даного спору між сторонами у даній без ухвалення остаточного судового рішення не є підставою для відмови у задоволенні данного позову, оскільки сторонни обопільно не досягли зазначеного вище врегулювання спору до ухвалення судом рішення по суті спору, така можливість обговорювалася судом зі сторонами під час розгляду даної справи по суті, проте позивачка не погодилась на пропозиції відповідача, відхиливши їх, і не висловивши пропозицій зі свого боку щодо мирової угоди по даній справі між сторонами.

Довід відповідача про наявність у нього складностей по його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5, визначення позивачем без його згоди нового фактичного місця проживання дитини, на думку суду, не є підставою для відмови у задоволенні позову чи іншого зменшення розміру матеріального утримання на спільну дитину сторін, оскільки у даній справі визначальним для вирішення аліментного спору є наявність щомісячної потреби дитини на її утримання батьками, фактичне проживання дитини з матірю, як її утриманцем, фактичне витрачання коштів позивачем на утримання дитини і недостатність тієї періодичної, матеріально-речової допомоги від відповідача по утриманню дочки, яка ним надавалася. Наявність сукупності цих обставин судом установлена у даній справі, що є фактичною підставою для задоволення позову у заявлених до суду межах.

Довід відповідача про його бажання самостійно та в позасудовому порядку забезпечувати дитину повним і належним утриманням не є переконливим, оскільки зазначене бажання і дійсний намір ОСОБА_3 по щомісячному і повному утриманню дитини не підтверджено належними доказами, а часткове надання періодичної та постійної матеріальної допомоги, як установлено судом у даній справі, є недостатнім для належного утримання спільної дитини сторін у даній справі.

Довід відповідача про ймовірне нецільове використання позивачем сплачених відповілачем аліментів не може бути прийнято судом до уваги, оскільки порушене питання стосується виконання потенційного рішення суду у даній справі і після ухвалення такого по суті на стадії його виконання відповідач через органи опіки та піклування має право контролювати цільове використання аліментів позивачем на задоволення потреб дитини.

Розподіл судових витрат по справі

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв'язку з повним задоволенням позову про стягнення аліментів та з огляду на звільнення позивача від сплати при зверненні до суду судового збору з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.2,5,10-13,19,76-82, 89,141,142, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми аліментного платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків суду не відомий).

Повне рішення суду складено 21 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко