Справа № 185/5811/18
Провадження № 2/185/562/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця про стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час затримки заробітної плати, компенсації за час невикористаної відпустки, сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, вихідної допомоги, а також моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

16 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця про стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час затримки заробітної плати, компенсації за час невикористаної відпустки, сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, вихідної допомоги, а також моральної шкоди, та відповідно до якого просив суд:

1.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за період березень-травень 2017 року у розмірі 12619,98 грн.;

2.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати за період березень-травень 2017 року у розмірі 94998,00 грн.;

3.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 компенсацію за час невикористаної відпустки у розмірі 17272,71 грн., а також 4590,50 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення що надається разом із відпусткою;

4.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу, що виплачується при звільненні на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України у розмірі 13771,50 грн.;

5.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період березень-травень 2017 року у розмірі 1673,26 грн.;

6.Стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з січня 2005 року і до 10 травня 2017 року ОСОБА_2 перебував у безперервних трудових правовідносинах з ДП «Донецька залізниця» (наразі - Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»). 10 травня 2017 року його було звільнено відповідно до ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням чисельності штату. Проте з ним не було проведено остаточний розрахунок. Зокрема, стягненню підлягають заробітна плата за період березень-травень 2017 року, у розмірі 12619,98 грн. Так, починаючи з березня 2017 року Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з невідомих причин перестала здійснювати виплату заробітної плати працівникам, хоча ті продовжували працювати виконувати свої посадові обовязки. Спочатку причини невиплати працівникам не пояснювались, а згодом наказом від 28 квітня 2017 року № 646-НВ-1 «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця», Регіональною філією «Донецьк залізниця» було схвалено рішення щодо вилучення зі складу останнім структурного підрозділу «Донецької дирекції залізничних перевезень» та виробничих підрозділів, що йому підпорядковані, а також про скорочення чисельності штату зазначених структурних підрозділів. Як результат, 10 травня 2017 року ОСОБА_2 було звільнено на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України. Проте всупереч вимогам чинного законодавства, остаточний розрахунок в день звільнення здійснено не було - не була виплачена заробітна плата за період березень-травень 2017 року, а також вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що стягненню підлягають і суми компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у сумі 1673,26 грн. за період березень-травень 2017 року станом на 01 липня 2018 року. Також вважає, що у звязку з невиплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові м. Донецьку, коли там вкотре починалися активні бойові дії через брак коштів. Все це є підставою для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Таким чином, із зазначеного вище випливає, що відповідачем було суворо порушено конституційні права ОСОБА_2, ці права залишаються порушеними і досі. Вважає, що відповідачем на користь ОСОБА_2 повинно бути сплачено середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати за період березень-травень 2017 року у розмірі 94998 грн. Окрім того на момент-звільнення у ОСОБА_3 залишалось 37 дні невикористаної щорічної основної відпустки. Таким чином, стягненню також підлягає компенсації за час невикористаної відпустки у розмірі 17272,71 грн. Також вважає, що йому відповідно до умов Колективного договору між керівництвом та Дорожним комітетом профспілки Донецької залізниці «Про тарифи, трудові та соціальні гарантії», а саме п. 3.19, яким передбачено, що при кожному надані залізничникам щорічної відпустки, незалежно від часу її наданні виплачувати, за письмовою заявою, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 50 % тарифної ставки або посадового окладу, підлягають стягненню суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 4590,50 гривень, оскільки на момент звільнення посадовий оклад ОСОБА_2Л становив 9181 гривню. Крім того, вважає, що у звязку з тим, що його було звільнено на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, законодавством йому гарантується виплата вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітку, а тому середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 склала 13771,50 гривень, які і підлягають стягненню у якості вихідної допомоги. Також вважає, що починаючи з моменту невиплати заробітної плати і до сьогоднішнього дня ОСОБА_2 перебуває у ненормальних умовах життя, що виникли внаслідок порушення його конституційного права на оплату праці. При всьому цьому, навіть коли роботодавець перестав виплачувати йому заробітну плату, він все одно продовжував виконувати свої трудові обовязки, задля чого витрачав останні кошти на проїзд до місця роботи. Зазначені вище порушенні відповідача призвели до скрутного матеріального становища позивача, йоґо перебування на межі бідності, а також необхідності шукати інші шляхи заробітку, які б дозволили йому виживати у м. Донецьку, де і без того наразі достатньо важко проживати. Все зазначене призвело до глибоких моральних страждань позивача, його емоційного спустошення, неможливості виїхати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Проте на адресу суду від останнього надійшла заява, де відповідно до якої він просить суд розглядати справу за їх відсутності. Також надано відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов від представника відповідача, доповнення до відзиву на позов, відповідь на відзив, вислухавши пояснення представника позивача, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 "Про визначення підсудності справ" визначено, що Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області підсудні справи, які були підсудні ОСОБА_4 районному, Київському та Куйбишевському суду м. Донецька.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 31 серпня 2016 року позивач був прийнятий головним ревізором з безпеки руху (дільниці) ревізорської дільниці з безпеки руху за переведенням з Управління ДП «Донецька залізниця» до «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», та 10 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи у «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки(арк.с. 22-28), та копією наказу про звільнення(арк.с.15).

Відповідно до табелів використання робочого часу та розрахунків заробітної плати наданої «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», зазначено, що позивачу за березень, квітень, травень 2017 року була нарахована така сума заробітку, виходячи з окладу позивача(9181,00 грн.) а саме 12619,98 грн., та яка не була виплачена 10 травня 2017 року після звільнення позивача(арк.с. 9-14).

Також судом встановлено, що позивачу після звільнення 10 травня 2017 року була невиплачена така сума заробітку, а саме одноразова допомога у звязку зі скороченням штату в сумі 13771,50 грн., що підтверджується копією довідки з «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»(арк.с. 16).

Позивачу після звільнення 10 травня 2017 року була невиплачена така сума заробітку, а саме компенсацію за час невикористаної відпустки у розмірі 17272,71 грн., що підтверджується копією розрахунку заробітної плати за травень 2017 року(арк.с. 14) та копією довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення(арк.с. 19-20), наданих «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Окрім цього судом встановлено, що відповідно до п. 3.19 Колективного договору, укладеного між керівництвом «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та Дорожним комітетом профспілки Донецької залізниці «Про тарифи, трудові та соціальні гарантії» передбачено, що при кожному надані залізничникам щорічної відпустки, незалежно від часу її наданні виплачувати, за письмовою заявою, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 50 % тарифної ставки або посадового окладу, що підтверджується копією Колективного договору(арк.с.71-73).

Також судом встановлено, що позивачу після звільнення 10 травня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, була нарахована, проте невиплачена така сума заробітку, а саме одноразова допомога у звязку із скороченням штату у розмірі 13771,50 грн., що підтверджується копією довідки про нарахування одноразової допомоги у звязку зі скороченням штату «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»(арк.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Статтею 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно абзацу третього пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати » зі змінами та доповненнями ( надалі за текстом Порядок у відповідних відмінках ) середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 розділу III Порядку при обчислені середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, тощо).

Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 237-1 КзПП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати, яка не виплачувалася за період його роботи, а саме за березень, квітень та травень 2017 року у розмірі 12619,98 грн., та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 11.05.2017 року по 15.07.2018 року в сумі 94998,00 грн., а також компенсація за невикористані відпустки у розмірі 17272,71 грн., а також 4590,50 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення що надається разом із відпусткою, а також вихідну допомогу, що виплачується при звільненні на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України у розмірі 13771,50 грн., підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, та підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.

В задоволенні таких позовних вимог, як стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період березень-травень 2017 року у розмірі 1673,26 грн. та «стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.», слід повністю відмовити, оскільки позивач у розумінні ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів того, що саме такі компенсаційні витрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати йому повинні бути виплачені, а також не довів того, що у звязку з невчасною сплатою йому заробітної плати та компенсаційних виплат, відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд ставиться критично до відзиву на позов, оскільки в даному випадку були порушені права гарантовані Конституцією України на отримання заробітної плати за виконану роботу, а тому форсмажорні обставини, на які посилається відповідач як на підставу звільнення від свого обовязку на оплату праці, не застосовуються у таких правовідносинах і не звільняють від цього обовязку, який гарантований державою та її законодавством, а тому судом викладені обставини відповідачем у своєму відзиві на позов не підлягають застосуванню. Окрім цього суд критично ставиться до довідки наданої відповідачем на підтвердження того, що він сплатив 24.07.2017 року частину заробітної плати позивачу за першу половину березня 2017 року, де зазначено, що позивач отримав вищезазначену суму заробітної плати у касі Дирекції м. Лиман, оскільки немає розпису позивача про отримання цієї суми зарплати на цій довідці, або на видатково-касовому ордері, а тобто ця довідка не є доказом виконання зобовязань роботодавця по виплаті заробітної плати.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору у розмірі 2148.79 грн., яка вираховується від суми позову на підставі ЗУ «про судовий збір», а суд, як державний орган поніс витрати на розгляд цієї справи, а тому суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.71, 82, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час затримки заробітної плати, компенсації за час невикористаної відпустки, сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, вихідної допомоги, а також моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, невиплачену заробітну плату за період березень-травень 2017 року у сумі 12619.98 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", код ЄДРПОУ 40075815, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати за період березень-травень 2017 року у сумі 94998.00 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", код ЄДРПОУ 40075815, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, компенсацію за час невикористаної відпустки у сумі 17272.71 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", код ЄДРПОУ 40075815, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, матеріальну допомогу на оздоровлення, що надається разом із відпусткою у сумі 4590.50 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", код ЄДРПОУ 40075815, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, вихідну допомогу, що виплачується при звільненні на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України у сумі 13771.50 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 2148.79 гривень стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Повний текст рішення суду складено 21 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_5