Справа № 185/6780/19
Провадження № 2/185/3598/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 719,41 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № IKAPNАІG.27665.001, укладеного 15 березня 2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 , як позичальником, відповідач отримав кредит у розмірі 101 900,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,8% річних строком користування д о 14.03.2017 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти у повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором і станом на 03.07.2019 року має заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором за період з 12.03.2015 року по 11.05.2017 року у розмірі 16 719,41 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач подав відзив на позовну заяву, до змісту якого просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до наданого відзиву, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Суд вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Судом по справі встановлено, що відповідно до кредитного договору № IKAPNАІG.27665.001, укладеного 15 березня 2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 , як позичальником, відповідач отримав кредит у розмірі 101 900,00 грн. на придбання автомобіля зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,8% річних строком користування до 14.03.2017 року.

Відповідач зобов`язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку (додаток №№ 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, щомісячної комісії на надання кредитних ресурсів (п. 2.5 кредитного договору).

Банк виконав свої обов`язки, надавши відповідачу кредит у розмірі 101 900,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 кредитного договору відповідач зобов`язаний сплачувати кредит, комісію та проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного місяця. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Згідно п. 6.2 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує позичальнику штраф в розмірі 2,0 % від суми кредиту зазначеного в п. 1.2. та за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку", станом на 03.09.2019 року відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 16 719,41 грн., яка складається із суми заборгованості за штрафами та/або пенею за кредитним договором за період з 12.03.2015 року по 11.05.2017 року. При цьому, у зазначеному розрахунку вказано, що поточна заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за кредитом, поточна заборгованість за процентами по кредиту, прострочена заборгованість за процентами по кредиту, поточна заборгованість за комісією по кредиту, прострочена заборгованість за комісією по кредиту - становить 0,00 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно зі ст. 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом, кредит був наданий відповідачу на строк з 15 березня 2012 року до 14 березня 2017 року.

Суд звертає увагу також на те, що повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами. Тобто, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.10.2014 у справі № 6-169цс14.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд звертає увагу також на постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 № 6-116цс13, 19.03.2014 № 6-20цс14, 18.06.2014 № 6-61цс14, від 03.06.2015 № 6-31цс15, в яких викладена наступна правова позиція: «у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Щодо доводів позивача стосовно строку позовної давності строк 10 років суд зазначає наступне.

Пунктом 8.6 кредитного договору, встановлено, що сторони домовилися, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, кредит надається строком до 14 березня 2017 року з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Таким чином доказів застосування позовної давності строком у 10 років для загальної та спеціальної позовної давності позивачем суду не надано, додаткові договори з відповідачем про продовження строку дії договору не укладались.

Оскільки позивачем заборгованість за штрафами та/або пенею розраховано за період з 12.03.2015 року по 11.05.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом 18 липня 2019 року, тобто за межами позовної давності і відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, тому у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за штрафами та/або пенею в розмірі 16 719,41 грн. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко