Справа № 202/6457/16-ц
Провадження № 2/202/967/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Зокрема, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просила стягнути з Державної казначейської служби України на її користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку суму заробітку, втраченого внаслідок відсторонення її від посади старшого державного виконавця ВДВС Бабушкінського районного управління юстиції, а в наступному Дніпропетровського міського управління юстиції, за період з 19.08.2002 року по 25.10.2005 року в розмірі 19155 грн., моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду в розмірі 550400 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 155376 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 серпня 2017 року, позов ОСОБА_3 було задоволено частково: стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 заробіток, втрачений внаслідок відсторонення від посади за період з 19.08.2002 року по 17.10.2005 року в розмірі 18469 грн. 66 коп., відшкодування моральної шкоди 550400 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, прийнято до розгляду.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 подана заява про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України з тих підстав, що ОСОБА_3 померла 6 березня 2019 року, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України ОСОБА_2 в судовому засіданні також вважала, що є підстави для закриття провадження по справі.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити з огляду на наступне:

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ч. 1 ст. 46 ЦПК України).

Частиною 1 статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 померла 6 березня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 11 березня 2019 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 80 від 11.03.2019 року).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_3 ставила питання про відшкодування їй шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Положеннями Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218).

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Як визначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці», під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Приймаючи до уваги, що вимоги про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, нерозривно пов'язані з особою померлої ОСОБА_3, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виплаває із особистих немайнових прав та відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від посади у даному випадку виступає в якості відшкодування шкоди, а не виплатою за трудовим договором, суд вважає, що це право не входить до складу спадщини.

Отже, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, враховуючи, що позивач, яка була стороною у справі, померла 6 березня 2019 року, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 255, 259-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у пятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Ю. Марченко