Справа № 720/477/19
Провадження № 2/720/394/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Шова В.Д.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Берестянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10 лютого 2001 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) загальною площею 1,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності колгоспу «Берестянський», с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області та посвідчується довідкою Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 01.24/7-527 від 19 лютого 2019 року про те, що ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0129852, за реєстраційним номером 323. Він своєчасно прийняв спадщину за заповітом. Однак, оскільки спадкодавець загубив земельний сертифікат, він не може оформити на себе право на спадщину. Просив суд визнати за ним право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 10 лютого 2001 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай), загальною площею 1,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності колгоспу «Берестянський», с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області та посвідчується довідкою Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 01.24/7-527 від 19 лютого 2019 року про те, що ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0129852, за реєстраційним номером 323, а також книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колгоспу «Берестянський», с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування.

З довідки Берестянської сільської ради № 159 від 20 лютого 2019 року вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та протягом шестимісячного терміну після її смерті, позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

При цьому відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР та п.4 діючої на час виникнення спірних правовідносин постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.83р. № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України від 18.06.1994 № 18/5, яка була чинною на момент відкриття спадщини в 2001 році, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Однак, у звязку із смертю ОСОБА_3 та втратою оригіналу земельного сертифікату, нотаріальна контора постановою від 26 грудня 2018 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 та своєчасно прийняв спадщину на земельну частку (пай), інших спадкоємців даного майна не має, то право на земельну частку (пай) слід визнати за ним в порядку спадкування.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), загальною площею 1,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності колгоспу «Берестянський», с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області та посвідчується довідкою Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 01.24/7-527 від 19 лютого 2019 року про те, що ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0129852, за реєстраційним номером 323.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: