ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1377/19 Справа № 208/3415/17 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпроопетровської області від 16 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 травня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 06 червня 2017 року утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути, в сумі 13 303,51 грн, яка складається з наступного: 2 286,85 грн - заборгованість за кредитом; 3 218,45 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 688,52 грн - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 609,69 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпроопетровської області від 16 березня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: 13 303,51 грн, яка складається з наступного: 2 286,85 грн - заборгованість за кредитом; 3 218,45 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 688,52 грн - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 609,69 грн. - штраф (процентна складова), 1 600,00 грн - судовий збір. Всього до стягнення на загальну суму: 14 903 грн 51 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу в частині стягнення пені та штрафів у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, залишивши поза увагою те, що відповідач просила застосувати строк позовної давності до частини вимог.

Позивач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в оскаржуваній частині з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ч.4 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 16 травня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останньої (а.с.8), згідно з умовами якого вона отримала від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Звертаючись із вищезазначеним позовом до суду, позивач зазначав, що вищевказаний кредитний договір б/н від 16 травня 2011 року складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг.

На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 06 червня 2017 року у розмірі 13 303,51 грн, яка складається з наступного: 2 286,85 грн - заборгованість за кредитом; 3 218,45 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 688,52 грн - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 609,69 грн - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції посилався на те, що з боку відповідача по справі не надійшло заперечень та доказів у спростування позовних вимог, при цьому судом першої інстанції не прийнято до уваги, що Анкета-заява від 16 травня 2011 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо штрафних санкцій не має.

Слід зазначити, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8) не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що затверджені наказом 06 березня 2010 року № СП-2010-255, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати неустойки та штрафів в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Разом з цим, відповідач не заперечувала той факт, що отримала від позивача кредитну картку та проводила з її застосуванням певні операції, але рух коштів на картковому рахунку не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з конкретними «Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», на які посилається позивач як на умови кредитного договору від 16 травня 2011 року, факту згоди відповідача на них.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпроопетровської області від 16 березня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 6 688,52 грн - заборгованості за пенею; а також штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 609,69 грн. - штраф (процентна складова) та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з підстав недоведеності та змінити в частині визначення загальної суми до стягнення, зменшивши її з 14 903,51 грн. до 7 105,30 грн.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпроопетровської області від 16 березня 2018 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 6 688,52 грн - заборгованості за пенею; а також штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 609,69 грн. - штраф (процентна складова) та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпроопетровської області від 16 березня 2018 року змінити в частині визначення загальної суми до стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () загальну суму до стягнення в розмірі 7 105 (сім тисяч сто п'ять) грн. 30 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова