У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

14 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 2-1960/08

Провадження № 22-ц/818/2065/19

Харківський апеляційний суд у складі судді Бровченка І.О.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року в складі судді Єрмак Н.В. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, -

встановив:

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, відмовлено.

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 залишено без руху.

Надано апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

13 березня 2019 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, в якому вона просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обгрунтування клопотання посилається на п. 14 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», також на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/1, від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/2013, згідно якої, враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою (заявою) не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII, ні Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги (заяви) в рамках виконавчого провадження, то за подання скарги (заяви) судовий збір не сплачується.

Перевіривши матеріали справи вважаю, що клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. (частина 2 статті 133 ЦПК України).

З преамбули Закону № 3674-VI вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону № 3674-VI, і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Відтак за подання апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється на загальних підставах.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, в якій Велика Палата відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/2013 та інших щодо відсутності необхідності сплати судового збору як за подання скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби так і за оскарження ухвали, постановленої за результати її розгляду.

Таким чином, посилання на правові позиції стосовно того, що судовий збір не сплачується за подання скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є помилковими.

Одночасно необхідно звернути увагу на те, що у даній справі оскаржується ухвала суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні в порядку ст. 442 ЦПК України, а не ухвала суду за результатами розгляду скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, на що помилково вказує апелянт, яка до переліку, за подання яких не справляється судовий збір, визначеного ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" також не входить.

Крім того, пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях визначено ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Разом із цим, апелянт ОСОБА_1 у даній цивільній справі має статус відповідача та боржника у виконавчому провадженні відповідно, відтак не відноситься до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору і має сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі.

Із зазначених вище норми закону вбачається, що перелік підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору визначений законом і є вичерпним, крім того, скаржник не належить до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, а доводи, на які посилається скаржник, не є підставами для звільнення від сплати судового збору, посилання на постанови Верховного суду від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/1, від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/2013 є помилковими, не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 43 учасники справи зобов'язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов'язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, клопотання апелянта про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою Харківської міської ради не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 9 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року - 1921 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги апелянт має сплатити судовий збір у розмірі 384, 20 грн. (1921 грн.*0,2).

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0012 ; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У графі «призначення платежу» вказується: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаного недоліку, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Попередити, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - І.О. Бровченко