ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 669/759/17
Провадження № 22-ц/4820/552/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_4, представників ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» Постульги В.Є., Олігорський О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОГІР'Я АГРО-М» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2018 року (суддя Бараболя Н.С.) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОГІР'Я АГРО-М» до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ», ОСОБА_7 про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі, укладеної між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛОГІР'Я АГРО-М» та ОСОБА_7, визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» та ОСОБА_7,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що ним із ОСОБА_7 25 листопада 2013 року укладено договір оренди землі, згідно якого останній передав, а товариство прийняло, в строкове платне користування земельну ділянку, площею 1,3302 га, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1. Сторонами встановлено 5-річний строк дії договору. Згідно реєстраційного запису № 3941944 вказаний договір зареєстровано в 2013 році Реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області.

Проте, до закінчення 5-річного строку дії договору, а саме 10 липня 2014 року, між ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М», в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено угоду про припинення дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки.

Позивач зазначав, що оспорювана угода має бути визнана судом недійсною, оскільки ОСОБА_8, як директор ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М», на момент підписання угоди про припинення дії договору оренди земельної ділянки не мав повноважень на її підписання, оскільки не отримав письмової згоди Зборів Учасників на укладення такого правочину від імені Товариства. Вказане обмеження встановлено Статутом ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» (в редакції, чинній на момент укладення Угоди), згідно якого, зокрема п. 7.5.4 передбачено повноваження директора на укладення будь-яких договорів за умови дотримання усіх обмежень, передбачених статутом. Такі обмеження встановлені п.6.2.12 Статуту, яким встановлено, що укладення від імені Товариства будь-яких правочинів, які стосуються використання земельних ділянок, у тому числі договорів оренди земельних ділянок, додаткових угод до них, угод про припинення чинності договорів оренди земельних ділянок, тощо можливе за умови надання попередньої письмової згоди Загальних Зборів Учасників .

Такої згоди Зборів Учасників на укладення угоди між орендодавцем ОСОБА_7 та орендарем ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» про припинення дії договору за згодою сторін ОСОБА_8, будучи директором, не отримував, а тому діяв всупереч інтересам юридичної особи, недобросовісно, нерозумно, перевищивши свої повноваження.

Крім того, ОСОБА_7 не міг не знати про наявність обмежень повноваження керівника ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» , оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зафіксовано, що підписант та керівник позивача діє виключно в рамках повноважень, наданих йому Статутом.

Пізніше, 27 серпня 2016 року між ОСОБА_7 та ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_7 передав, а ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, площею 1,3302 га, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1. Даний договір було зареєстровано 19.09.2016 року Блогірською селищною радою Білогірського району Хмельницької області за індексним номером рішення 31442757.

Такими діями відповідачі порушили законне право оренди ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» щодо користування земельною ділянкою та переважного права на поновлення, укладеного між Позивачем та ОСОБА_7, договору оренди.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати недійсною угоду від 10 липня 2014 року про розірвання договору оренди землі від 25 листопада 2013 року; визнати недійсним договір оренди землі укладений між ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» та ОСОБА_7 про передачу в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2018 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Посилається на те, що в оскаржуваному рішенні відсутня будь-яка інформація щодо аргументів та доводів позивача про наявність підстав для задоволення позову, мотивів відхилення поданих доказів, норм права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, норм права, на які посилалось ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» і які суд не застосував, та мотиви їх незастосування, відсутність жодної відповіді на аргументи позивача та подані докази, що свідчить про неповне, однобічне та поверхневе дослідження всіх обставин справи, які необхідні для винесення законного та обґрунтованого рішення.

Неправильне застосування норм матеріального права, на думку апелянта, полягає в тому, що судом не застосовано законодавчі акти, які підлягали застосуванню, а саме ст. ст. 92, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 16-18, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ст. ст. 13, 24 ЗУ «Про оренду землі». В межах розгляду даної справи необхідним є встановлення факту наявності обмежень в повноваженнях директора та того факту, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Факт наявності обмежень в повноваженнях директора підтверджено дослідженими при розгляді справи письмовими доказами (Статутом позивача) та реєстраційною справою. Факт обізнаності ОСОБА_7 про обмеження повноважень керівника товариства та наявність обставин, за яких він не міг не знати про такі обмеження, підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 10 липня 2014 року), доданим до позовної заяви. Дана інформація щодо обмежень повноважень, включена до ЄДР 13 травня 2011 року, залишалась незмінною до 22 липня 2014 року.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянт вбачає у тому, що у рішенні не надано оцінки доказам позивача про наявність обмежень керівника товариства та відображення їх у загальнодоступному ресурсі, а також не вказано мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Крім того, поза увагою суду залишено встановлені та доведені позивачем обставини, які свідчать про недобросовісність поведінки орендодавця та директора ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» ОСОБА_8, які призвели до позбавлення позивача права оренди.

Апелянт також не погоджується з висновком суду щодо дефектів в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства. Апелянт зазначає, що в ситуації, яка склалась, відсутні дефекти волі, а є пряме перевищення повноважень директором ОСОБА_8 наданих йому повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» просить залишити рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2018 року без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що науково-виробнича агрофірма належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства провела державну реєстрацію договору оренди спірної земельної ділянки. Для проведення реєстрації ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» подало належним чином оформлений договір оренди земельної ділянки з відповідними додатками. Крім того, державний реєстратор отримав Довідку відділу Держгеокадастру у Білогірському районі з інформацією про відсутність зареєстрованого договору оренди земельної ділянки загальною площею 1,3302 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Крім того, ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» зазначає, що вказана земельна ділянка, яка належить на праві власності ОСОБА_7, 7 липня 2015 року була передана в оренду ПП «Білогірський Край», у зв'язку з чим було укладено договір оренди земельної ділянки та проведено державну реєстрацію даного договору. Однак, позивач жодним чином не оспорює даного договору.

За переконанням науково-виробничої агрофірми не відповідають дійсності твердження апелянта, що ОСОБА_8, укладаючи угоду в 2014 році, діяв в своїх інтересах. Тоді він виступав в якості представника юридичної особи, але ні в якому разі не фізична особа-вигодонабувач.

ОСОБА_7 не знав і не міг знати про обмеження в повноваженнях директора ОСОБА_8 на підписання угоди про припинення дії договору оренди землі від 10 липня 2014 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Юридична особа, відповідно до ст. ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України, є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи, загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України).

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони, відповідно до ч. 4 ст. 92 ЦК України, несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Частина третя статті 92 ЦК України містить виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між ОСОБА_7 та ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» в особі директора ОСОБА_8 було укладено договір оренди землі №480, згідно якого ОСОБА_7 передав позивачу в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,3302 га, яка знаходиться на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 6-7).

П.38 Договору оренди землі №480 від 25 листопада 2013 року передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

11 грудня 2013 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис 3941944, згідно якого, на підставі рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень , індексний номер 9263804 від 19 грудня 2013 року, за ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» зареєстроване право оренди вищевказаної земельної ділянки (т. 1 а. с. 12).

10 липня 2014 року ОСОБА_7 та позивач, в особі ОСОБА_8, за взаємною згодою, склали угоду про припинення дії договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 13).

29 червня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області Яловчуком В.В. на підставі заяви ОСОБА_7 №22652068 від 10 липня 2015 року прийнято рішення (індексний номер 22652146) про проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Крім того, ОСОБА_7 10 березня 2015 року укладено договір оренди земельної ділянки із вищезазначеним кадастровим номером із ПП «Білогірський край», який також розірвано за взаємною згодою сторін (т. 1 а. с. 219-220).

29 серпня 2016 року між ОСОБА_7 та ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ», в особі виконавчого директора ОСОБА_10, було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_7 передав ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,3302 га, яка знаходиться на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 78-79).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, індексний номер 31442757 від 19 вересня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Білогірської селищної ради Хмельницької області Яловчуком В.В. зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1,3302 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ»(т. 1 а. с. 80-81).

Статутом в (редакції станом на 25 червня 2011 року), зокрема п. 7.5.4 передбачено повноваження директора на укладення будь-яких договорів за умови дотримання усіх обмежень, передбачених Статутом (т. 1 а. с. 15-27). Такі обмеження встановлені п.6.2.12 Статуту, яким встановлено, що укладення від імені Товариства будь-яких правочинів, які стосуються використання земельних ділянок, у тому числі договорів оренди земельних ділянок, додаткових угод до них, угод про припинення чинності договорів оренди земельних ділянок,тощо можливе за умови надання попередньої письмової згоди Зборів Учасників.

В наданій Позивачем копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10 липня 2014 року, в розділі «Прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» вказано: ОСОБА_8, 13.05.2011 (Згідно статуту) керівник, ОСОБА_8, 13.05.2011 (Згідно статуту) підписант (т. 1 а. с. 34-38).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_7 при укладенні договору оренди землі та угоди про припинення дії даного договору діяв добросовісно і розумно. Оскільки на момент укладення договору оренди землі позивачем не оговорювалось надання згоди Зборів Учасників товариства на вчинення такого правочину директором, ОСОБА_7 не знав та за всіма обставинами не міг знати про обмеження в повноваженнях ОСОБА_8, оскільки сторони правочину виконували обов'язки за договором оренди.

За висновками суду позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_7 не міг не знати про наявність обмежень повноважень керівника ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» щодо укладення договору оренди землі та угоди про припинення його дії.

Договір оренди землі, укладений 27 серпня 2016 року між ОСОБА_7 та ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ», в особі виконавчого директора ОСОБА_10, згідно якого ОСОБА_7 передав ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,3302 га, яка знаходиться на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, є дійсним, оскільки укладений і зареєстрований відповідно до законодавства, належним чином, на підставі рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, індексний номер 31442757 від 19 вересня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Білогірської селищної ради Хмельницької області Яловчуком В.В.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що судом не застосовано законодавчі акти, які підлягали застосуванню, а саме ст. ст. 92, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 16-18, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ст. ст. 13, 24 ЗУ «Про оренду землі», є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи. З матеріалів справи та рішення вбачається, що судом досліджені докази надані сторонами з врахуванням вимог вищезазначених вимог Закону.

Твердження апелянта, що поза увагою суду залишився факт обізнаності ОСОБА_7 про обмеження повноважень керівника товариства та наявність обставин, за яких він не міг не знати про такі обмеження, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 10 липня 2014 року), доданим до позовної заяви, є необґрунтованим. З наданої позивачем копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10 липня 2014 року відомостей про наявність у керівника обмежень на вчинення договорів не вбачається (т. 1 а. с. 34-38).

Судом, всупереч посилання апелянта, у рішенні надано оцінку доказам позивача про наявність обмежень керівника товариства та відображення їх у загальнодоступному ресурсі, а також вказано мотиви їх неприйняття.

Твердження апелянта, що поза увагою суду залишено встановлені та доведені позивачем обставини, які свідчать про недобросовісність поведінки орендодавця та директора ТОВ «БІЛОГІР'Я АГРО-М» ОСОБА_8, які призвели до позбавлення позивача права оренди, є необґрунтованим.

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина перша статті 215 ЦК України).

З урахуванням норм статті 98 ЦК України та приписів статей 92, 203, 215, 241 цього Кодексу, рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, вони мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Проте, для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з огляду на порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі факт відсутності згоди загальних зборів учасників товариства для укладення договору.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах з юридичною особою.

Тому, з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України), висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, обумовлених договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема необхідно встановити, чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, у який спосіб у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором майном, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Наведені позивачем відомості не можуть слугувати підтвердженням недобросовісної поведінки зазначених осіб.

Незгода апелянта з твердженням суду щодо дефектів в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, що в ситуації, яка склалась, відсутні дефекти волі, а є пряме перевищення повноважень директором ОСОБА_8 наданих йому повноважень, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

Отже, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, ч. 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Належних та допустимих доказів обмежень ОСОБА_8 та обізнаності про них ОСОБА_7 позивач не навів.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОГІР'Я АГРО-М» залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк