ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

11 березня 2019 року

м. Харків

справа № 644/279/17

провадження № 22-ц/818/94/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи - Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», департамент реєстрації Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу клопотання ОСОБА_6 про витребування доказів, -

установив:

У січні 2017 року позивачі звернулись до суду із позовом, у якому просили визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.01.1994 року № 72, укладений на Харківській універсальній біржі між ОСОБА_7,ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_5; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.04.1996 № V-04-376-H, укладений на Харківській універсальній біржі укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (надалі Квартира); визнати право власності на Квартиру за ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1994 року № 747.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорювані правочини нотаріально не посвідчені, дійсними не визнані, право власності на підставі цих угод не зареєстровано, такі угоди не створили правових наслідків, а тому є нікчемними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення , яким просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року апеляційна скарга представника позивачів задоволена, рішення суду від 31 травня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу Квартири, укладений 28 січня 1994 року на Харківській універсальній біржі між ОСОБА_7,ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції установив, що договір купівлі-продажу від 28 січня 1994 року не відповідає вимогам статті 227 ЦК Української РСР, тому визнав його недійсним. Відмовляючи у задоволенні вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 квітня 1996 року, апеляційний суд виходив із того, що позивачі не є сторонами цього правочину і не позбавлені можливості захистити своє право в інший спосіб. Оскільки ОСОБА_5 не зареєстрована власником спірного нерухомого майна, суд відмовив у скасуванні державної реєстрації права власності за нею. Крім того, у задоволенні позову в частині скасування за ОСОБА_10 державної реєстрації на спірне нерухоме майно та визнання права власності на Квартиру за позивачами суд також відмовив, оскільки це майно у чинного власника ОСОБА_10 не витребовувалась відповідно до статті 388 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2108 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції мотивував постанову тим, що хоча апеляційний суд зробив і правильний висновок про недійсність договору купівлі-продажу від 28 січня 1994 року, він не дослідив причин поважності пропуску позивачами строків позовної давності, які за ЦК УРСР могли застосовуватися без заяви сторони у справі. Та не перевірив пояснень позивачів про те, що про факт неодноразового продажу Квартири, в якій вони проживають понад 20 років, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дізналися у січні 2016 року з відповіді Четвертої ХДНК, до якої ОСОБА_2 звернувся за свідоцтвом про право на спадщину.

06 березня 2019 року під час нового розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 заявив клопотання про витребування із департаменту реєстрації Харківської міської ради інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 та спадкової справи № 1259/2005 із Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (надалі ХДНК).

В обґрунтування клопотання посилався на те, що причиною скасування Верховним Судом рішення апеляційного суду стало не вирішення судом питання щодо застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності та не перевірка часу коли позивачі дізналися або могли дізнатися про порушення своїх прав. З метою з`ясування вказаних обставин необхідно витребувати спадкову справу та копію інвентаризаційної справи на Квартиру.

Представник ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилався на порушення відповідачем встановленого ЦПК України порядку подання доказів.

Судова колегія, заслухавши думку сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строку з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2017 року ОСОБА_12, діючи в інтересах ОСОБА_6, звернулася до суду із заявою про перенесення розгляду справи 31 травня 2017 року. Посилалася на те, що 30 травня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до юридичної консультації Фрунзенського району м. Харкова із проханням надати йому юридичну допомогу. Для виконання вказаного доручення представнику необхідно ознайомитись із матеріалами справи (т.1 а.с. 180).

Не зважаючи на клопотання 31 травня 2017 року суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_6 та його представника (т.1 а.с. 196-198).

Таким чином, у ОСОБА_6 та його представника була відсутня можливість заявити таке клопотання при розгляді справи в суді першої інстанції, тому клопотання про витребування доказів належить розглянути в апеляційному суді.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч.1 ст. 417 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року Верховний Суд вказав, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строків позовної давності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 посилались на те, що про неодноразовий продаж Квартири, у якій вони проживають близько 20 років, вони дізналися у січні 2016 року з відповіді Четвертої ХДНК, до якої ОСОБА_2 звернувся за свідоцтвом про право на спадщину. Вирішуючи спір, апеляційний суд вказав, що відповідач із заявою про застосування позовної давності не звертався. Разом з тим, відповідно до положень ЦК Української РСР (1963 року) позовна давність застосовувалась без заяви сторони.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України), а перевірка пояснень позивачів про час отримання відповіді Четвертої ХДНК можливий шляхом дослідження матеріалів спадкової справи № 1259/2005, клопотання ОСОБА_6 в частині витребування вказаної спадкової справи підлягає задоволенню.

Клопотання в частині витребування інвентаризаційної справи Квартири із департаменту реєстрації Харківської міської ради та також підлягає задоволенню, оскільки у матеріалах справи можуть міститьсь докази на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у дійсній цивільній справі. Також копію інвентаризаційної справи належить витребувати і з комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», оскільки згідно листа останнього № 3509 від 06.04.2017 у нього також наявні архівні матеріали інвентаризаційної справи Квартири.

Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Керуючись ст. 84, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_6 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати із Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: м. Харків, вул. Бібліка (Другої П`ятирічки), будинок 57) належним чином посвідчену копію спадкової справи № 1259/2005.

Витребувати із департаменту реєстрації Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7), комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (місцезнаходження: 61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4), належним чином засвідчену копію інвентаризаційної справи квартири АДРЕСА_1.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

О.М. Хорошевський