Провадження № 22-ц/802/206/19 Категорія: 3 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Деркача Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Обслуговуючий кооператив «Луцький дім», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Естер», про визнання права власності на частку пайового внеску, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що з 09 жовтня 2004 року по 31 січня 2014 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, 14 березня 2006 року між відповідачкою і ПП «Глорія-Буд-Плюс» був укладений контракт, яким визначено комплекс організаційно-правових, проектних і будівельно-монтажних робіт по поетапному спорудженню житла, а саме однокімнатної квартири по вул. Кравчука (40-ж мікрорайон) у м. Луцьку з наступною передачею цієї квартири у приватну власність. Ціна контракту складала 125580 грн., що еквівалентно 24867 дол. США. Протоколом № 1 від 13 червня 2006 року були внесені зміни до контракту, а саме: була змінена квартира, що підлягала спорудженню, внаслідок чого змінилася вартість новоствореного майна з 125580,00 грн. до 89300,00 грн., що еквівалентно 17488,00 грн., залишок коштів повернуто Приватному підприємству «Глорія-Буд-Плюс».

У зв'язку із фінансовою неспроможністю ПП «Глорія-Буд-Плюс» було створено Обслуговуючий кооператив «Луцький дім» для подальшого фінансування та завершення будівництва житла. 12 квітня 2016 року житловий будинок № 4 по вул. Зацепи в м. Луцьку, в якому знаходиться спірна квартира, був введений в експлуатацію.

Посилаючись на те, що грошові кошти в розмірі 89830,00 грн. на будівництво квартири були внесені із спільного сімейного бюджету, а відповідачка не визнає його право на частку пайового внеску, а відповідно, і не визнає його право на частку у спірній квартирі, позивач просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частки пайового внеску у вигляді визнання права на 2/3 частки у праві власності на однокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 34,55 кв.м. у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на це рішення в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, просив його скасувати та постановити нове - про задоволення його позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, відповідач та її представник апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем обраний невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_3 з 09 жовтня 2004 року по 31 січня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.13).

14 березня 2006 року між відповідачкою ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Глорія-Буд-Плюс» був укладений контракт № Н-Х-1 (9/23) 06/03/69, від імені якого діяло ТзОВ «Волиньзахідіндустрія», предметом якого було здійснення комплексу організаційно-правових, проектних та будівельно-монтажних робіт по поетапному спорудженню житла для відповідача за адресою: АДРЕСА_2 із наступною передачею у власність однокімнатної квартири (будівельний номер 23), загальною площею 48,3 кв.м. на сьомому поверсі, секція № 9/9 вартістю 125580,00 грн., що еквівалентно 24867,00 дол. США (а.с.14-18).

В подальшому сторони укладеного контракту згідно протоколу № 1 від 13 червня 2006 року внесли зміни до цього контракту, вказавши, що квартира (будівельний номер 9) буде загальною площею 34,55 кв.м. на 4-му поверсі, секція № 5, 9, вартістю 89830,00 грн., що еквівалентно 17448,00 дол. США (а.с.19-20).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 грудня 2010 року, що набрало законної сили, в справі за позовом ОСОБА_3 до ПП «Глорія-Буд-Плюс» постановлено визнати за ОСОБА_3 майнове право на однокімнатну квартиру (будівельний номер 9), загальною площею 34,55 кв.м., яка розташована на 4 поверсі секції 5, 9 незавершеного будівництвом 9-типоверхового будинку по АДРЕСА_2.

Також із матеріалів справи убачається, що 12 квітня 2016 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації нове будівництво житлового кварталу № 4 (ІІ черга - житлові будинки № 6, № 5, № 4) в АДРЕСА_1 (а.с.30-32).

Згідно із статтею 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту залежить як від захисту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстава позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

У своїй позовній заяві ОСОБА_5 просив суд визнати за ним право на 2/3 частки пайового внеску в обслуговуючому кооперативі «Луцький дім» у вигляді визнання права на 2/3 частки у праві власності на однокімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 34,55 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем вибраний неправильний спосіб захисту свого порушеного права.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 не зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру. Рішенням суду, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано майнове право на зазначену однокімнатну квартиру, у зв'язку з чим ОСОБА_5 не позбавлений права пред'явити до ОСОБА_3 позовні вимоги про визнання за ним права власності на частку у майновому праві на цю квартиру.

Крім того, позивач просить визнати за ним право на 2/3 частки пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Луцький дім» у вигляді визнання за ним права на 2/3 частки у праві власності на квартиру, хоча фінансування будівництва житла здійснювалося через Приватне підприємство «Глорія-Буд-Плюс», а не через Обслуговуючий кооператив «Луцький дім», і, як було встановлено судом, право власності на спірну квартиру не зареєстровано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з позивача в користь відповідача витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Як убачається із договору про надання правничих (адвокатських) послуг від 05 вересня 2018 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_3 в адвокатом Деркачем Д.В., акту № 1 до вказаного договору про приймання - передачу послуг, квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 06 вересня 2018 року, відповідач понесла судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з позивача в користь відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність судового рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуючий

Судді