Проваження № 22-ц/824/3165/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 26 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича про відкриття виконавчого провадження, стягувач Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. про відкриття виконавчого провадження та стягнення основної винагороди, яку мотивував тим, що 17 жовтня 2018 року приватним виконавцем винесенодві постанови, а саме: про відкриття виконавчого провадження № 57454272 на підставі виконавчого листа № 260/8075/12, виданого 01 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк Форум» боргу за кредитним договором в розмірі 285855,55 грн., а також про стягнення з нього основної винагороди в сумі 28302,51 грн.

Вважає, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження не звернув уваги на пропуск стягувачем річного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, передбаченого п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, а відтак виконавець не мав права відкривати провадження і стягувати винагороду. Окрім того, вважає, що заявник ПАТ «Банк Форум» не має необхідного обсягу повноважень для подання заяви про примусове виконання, оскільки перебуває в стані припинення.

У зв'язку із наведеним, просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. щодо винесення постанов від 17 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57454272 на підставі виконавчого листа № 260/8075/12, виданого 01 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва, та про стягнення з нього основної винагороди в сумі 28302,51 грн., визнати неправомірними і скасувати вказані постанови.

- 2 -

Ухвалою Дніпровського районого суду м.Києва від 26 листопада 2018 року скарга задоволена. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. щодо винесення постанов від 17 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57454272 та про стягнення з ОСОБА_2 основної винагороди в сумі 28302,51 грн., а також визнано неправомірними і скасовано вказані постанови.

Не погоджуючись із ухвалою, приватний виконавець Павлюк Н.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невірне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки, а не рік, як помилково вважав суд. Суд не врахував, що, виданий 01 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва виконавчий лист № 260/8075/12, вже перебував на примусовому виконанні та був повернутий стягувачу 15 вересня 2016 року на підставі п.7 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що перервало строк його пред'явлення до виконання, перебіг якого почався заново із моменту повернення.

Боржник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його скаргу, а доводи апеляційної скарги приватного виконавця є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник державного виконавця Зорен П.І. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва як незаконну.

Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Стринатко Ю.Д. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Стягувач ПАТ «Банк Форум» належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної

- 3 -

сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 260/8075/12 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» боргу за кредитним договором в розмірі 283025,10 грн. та витрат на судовий збір в розмірі 2830,25 грн, а всього стягнуто 285855,55 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. від 17 жовтня 2018 року на підставі вказаного виконавчого листа № 260/8075/12 відкрите виконавче провадження № 57454272.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. від 17 жовтня 2018 року із ОСОБА_2 на користь приватного виконавця стягнуто основну винагороду в розмірі 28302,51 грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 жовтня 2018 року прийнята приватним виконавцем неправомірно, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувачем пропущено річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, який судом не повновлювався.

Проте, колегія суддів не може погодитисяз такими висновками суду, оскільки суд допустив неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, що потягло невірне вирішення скарги.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, відповідно до ст.12 якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. Для виконання судового рішення цей строк встановлюється з наступного дня після набрання ним законної сили.

За приписами п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

У відповідності з даними нормами, виконачий лист № 260/8075/12 про стягнення

- 4 -

боргу із ОСОБА_2, виданий Дніпровським районним судом м.Києва 01 серпня 2014 року, мав бути пред'явлений стягувачем до виконання на протязі трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а не на протязі року як помилково вважав суд, невірно застосувавши до спірних правовідносин положення ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Окрім того, згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання (ч.4). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.5).

Скасовуючи постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції не з'ясував обставин, які мають значення для справи, а саме не встановив, що після отримання виконавчого листа у 2014 році стягувач із дотриманням встановлених строків звернувся до державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м.Києва, який відкрив провадження, однак постановою від 15 вересня 2016 року повернув виконавчий лист стягувачу у зв'язку із неможливістю виконання (відсутність майна у боржника) на підставі п.7 ч.1 ст.47 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Звернувшись вдруге у жовтні 2018 року до приватного виконавця, стягувач ПАТ «Банк Форум» не пропустив встановлений законом трирічний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з дня його попереднього повернення, а саме із 15 вересня 2016 року.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав ухвала суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, постановлена з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню.

Вирішуючи скаргу, колегія суддів вважає, що скарга боржника ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи щодо пропуску стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у жовтні 2018 року не знайшли свого підтвердження, а відтак постанова приватного виконавця від 17 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57454272 на підставі виконавчого листа № 260/8075/12, виданого 01 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» боргу за кредитним договором в розмірі 285855,55 грн. та постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 28302,51 грн. є правомірними, а підставви для їх скасування відсутні.

Посилання боржника у скарзі на те, що заявник ПАТ «Банк Форум» не має необхідного обсягу повноважень для подання заяви про примусове виконання, оскільки перебуває в стані припинення, необгрунтовані. Перебування у стані припинення не обмежує прав банку на повернення боргів. Запис про ліквідацію банку до ЄДРПОУ не внесений, а

- 5 -

відтак згідно ст.ч.4 ст.91 ЦК України володіє правами у повному обсязі.

Доводи боржника, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що до спірних правовідносин слід застосувати ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, якою встановлено річний строк пред'явлення до виконання виконавчих документів, суперечать п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, згідно якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання на протязі 3-х років.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи боржника у відзиві на апеляційну скаргу, про неможливість прийняття судом апеляційної інстанції доданих до апеляційної скарги доказів, зокрема копії виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Києва № 260/8075/12 від 01 серпня 2014 року з відміткою про його повернення 15 вересня 2016 року стягнувачу і копію постанови державного виконавця від 15 вересня 2016 року про повернення з таких міркувань.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва 14 листопада 2016 року скарга ОСОБА_2 призначена до розгляду 26 листопада 2018 року об 11-00 годині і приватному виконавцю роз'яснено право подання письмових пояснень до початку судового засідання.

23 листопада 2018 року, тобто у встановлений судом строк до початку розляду справи, що стверджується поштовим штемпелем, приватний виконавець подав до суду письмові пояснення, до яких додав належним чином завірені копії виконавчого листа № 260/8075/12 від 01 серпня 2014 року і постанови державного виконавця від 15 вересня 2016 року про його повернення (а.с.30-35). Отже дані докази подані у встанволеий судом строк.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд покладає на боржника судові витрати.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича задоволити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 26 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути із ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича (адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1762 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: