Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 415/5420/19
Провадження № 22-ц/810/836/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Авалян Н.М.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року ухвалене судом у складі судді В.М. Фастовця в м. Лисичанську Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що 03.01.2019 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи легковим автомобілем «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. К. Маркса біля буд. №151 м. Лисичанська від вул. Глинки в напрямку вул. ім. Г. Сковороди, здійснив на позивача наїзд, коли він переходив проїжджу частину зліва на право по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної події позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений до травматологічного пункту ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №11 від 18.01.2019 року, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Множинні садна темені, забій м`яких тканин голови», як в сукупності так і окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 20.02.2019 року водій легкового автомобіля «Skoda Octavia» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 в момент виникнення небезпеки для руху повинен був вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього України.

25.02.2019р. постановою слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. Матвієвського Д.С. кримінальне провадження №0000018 від 03.01.2019 року внесеного до ЄРДР по факту дорожньо-транспортної пригоди закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Крім матеріальної шкоди позивачу було завдано моральну та фізичну шкоду, яка виразилася у фізичному болі, тривалих душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я. У позивача змінився звичайний життєвий уклад, на певний період часу він був обмежений виконувати роботу по господарству, відвідувати близьких та друзів.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду від 22 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 420, 35 грн., моральну шкоду в розмірі 1000, 00 грн. Судом вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував всіх обставин справи. Скаржник вказав, що у позовній заяві до суду першої інстанції, посилався на те, що після ДТП у нього змінився звичайний життєвий уклад, на певний період часу позивач був обмежений виконувати роботи по господарству, відвідувати близьких та друзів. Своїми протиправними діями відповідач спричинив позивачу душевні страждання, жодним чином не намагався компенсувати позивачу завдані матеріальні збитки. Також судом першої інстанції не було враховано, що він є інвалідом І групи по зору з дитинства, є людиною з обмеженою дієздатністю.

Просить суд апеляційної інстанції рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року змінити - в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині рішення, яким позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на його користь задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення без змін. Скаржник заявивши вимоги про стягнення моральної шкоди не надав доказів в обґрунтування її наявності та розміру. В матеріалах справи відсутні докази вини у вчиненні ДТП, так як кримінальне провадження щодо нього було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (постанова про закриття кримінального провадження від 25.02.2019 року є в матеріалах справи).

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги скаржником оскаржується рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди. Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині часткового задоволення заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги позивача частково суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: 03.01.2019 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. К. Маркса біля будинку 151 м. Лисичанська від вул. Глинки в напрямку вул. ім. Г. Сковороди, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які переходили проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля.

В результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до травматологічного пункту ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_5 М. № 11 від 18.01.2019 року встановлено, що тілесні ушкодження у виді: «Множинні ссадна темені, забій м`яких тканин голови», як в сукупності так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області постановою від 25 лютого 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000018 від 03 січня 2019 року, за фактом дорожньо транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою від 04 квітня 2019 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Дані положення врегульовано ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні після наїзду, позивач звертався до поліклініки та до лікаря, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 7, 8, 9). Позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження (а.с.10, 20- 21)).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З наявних у справі, доказів, підтвердженим та доведеним є факт наїзду автомобіля «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 на позивача (а.с.10, 20-21).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ст.23 ЦПК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з розміром такого відшкодування.

У п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Виходячи із системного аналізу положень ЦК України, враховуючи закріплені у цивільному законодавстві вимоги розумності, виваженості і справедливості, апеляційний суд приходить до висновку про збільшення визначеного судом першої інстанції відшкодування моральної шкоди,

Враховуючи встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 3000, 00 грн. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду в оскаржуваній частині зміні у визначені розміру моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується із посиланням представника відповідача щодо відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки ці обставини спростовуються матеріалами справи і як зазначалося вище відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичною особою, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка її завдала.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, оскільки від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2019 року в оскаржуваній частині змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 1000, 00 грн. на 3000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1152, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : В.А. Коновалова

Н.М. Авалян