Ухвала

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 734/1531/17

провадження № 61-4086 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго»), в якому, збільшивши у подальшому позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 5 тис. грн моральної шкоди та 25 743 грн у відшкодування матеріальних збитків, спричинених Козелецьким районом електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», внаслідок відключення будинку від мережі енергопостачання.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівобленерго» відмовлено у повному обсязі.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року скасовано. Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівобленерго» про стягнення матеріальної шкоди, що полягає у витратах на виробництво електроенергії у розмірі 3 763 грн, витратах на проїзд «Савин-Козелець-Савин» у розмірі 480 грн та «Савин-Чернігів-Савин» у розмірі 600 грн, мобільний зв'язок, стягнення витрат на правову допомогу, та моральної шкоди закрито. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівобленерго» про стягнення двократної вартості недовідпущеної електроенергії задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 623 грн 40 коп. двократної вартості недовідпущеної електроенергії за період з 15 вересня 2016 року по 14 грудня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У лютому 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 30 743 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 ? 100 = 192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування збитків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта