Ухвала

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 159/910/15-ц

провадження № 61-28271св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув заяву судді Стрільчука В. А. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Стрільчука В. А., Грушицького А. І., Данилюк В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та просили визнати за кожним з них прав власності на ј частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначали, що 27 грудня 1993 року була приватизована вищевказана квартира, у якій на час приватизації фактично проживали та були зареєстровані вони та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Разом з тим, у свідоцтві про право власності на житло від 27 грудня 1993 року єдиним власником квартири зазначений ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, належну їй ј частину спірної квартири успадкував ОСОБА_3 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2014 року свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано недійсним.

Враховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3. Частка ОСОБА_1 у праві власності на вказану квартиру складає ј, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по Ѕ.

16 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення від 27 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами, зазначаючи, що після смерті її бабусі ОСОБА_6 вона прийняла спадщину на підставі заповіту, однак не змогла оформити своє право на спадкове майно, оскільки її дядько ОСОБА_3 не надав їй необхідні документи. Враховуючи наведене, просила переглянути рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та визнати за нею право власності на ј частину спірної квартири.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року скасовано рішення у цій справі від 27 квітня 2015 року. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2017 року та відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року і направити справу на новий розгляд.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року справу № 159/910/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

За допомогою автоматизованої системи документообігу суду 11 червня 2019 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Тітова М. Ю., суддів: Карпенко С. О., Стрільчука В. А.

Згідно з частиною третьою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

З підстав, зазначених, зокрема у статті 37 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (частина перша статті 39 цього Кодексу).

Зважаючи на те, що суддя Верховного Суду Стрільчук В. А. брав участь у вирішенні цієї справи в суді апеляційної інстанції, названий суддя заявив самовідвід.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З врахуванням викладеного Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про обґрунтованість заявленого суддею Стрільчуком В. А. самовідводу та необхідність його задоволення.

Керуючись статтями 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Стрільчука В. А. від участі у розгляді Верховним Судом цивільної справи № 159/910/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2017 року.

Передати цивільну справу № 159/910/15-ц для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук