КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/1269/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Бондаренко О.В. 13 серпня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , спадкоємцями якого є він та відповідачі.

Вказуючи на підстави неподання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк, зазначає, що працює водієм, підприємство знаходиться в м.Суми, у зв`язку із зайнятістю та відсутністю в м.Біла Церква не подав заяву своєчасно.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду про неподання ним доказів поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Також зазначає, що нотаріус не вжила заходів для повідомлення спадкоємців. Про ці обставини стало відомо після надходження матеріалів спадкової справи та суд необґрунтовано відхилив такі твердження з посиланням на те, що вони не були підставою позову.

Зазначає, що пропущений строк є незначним, що є підставою для його поновлення (посилається також на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц).

Також вказує на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позов визнали.

В судовому засіданні скаржник доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває на реєстраційному обліку за іншою адресою.

04 липня 2018 року Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №214/2018 щодо майна померлого ОСОБА_5 .

Відповідно до поданих спадкової справи із заявами про прийняття спадщини звернулись:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина померлого - ОСОБА_4 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка померлого - ОСОБА_2 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка померлого - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся син померлого - ОСОБА_7 із заявою про відмову від спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П. від 26 січня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки спадщину у встановлений законом строк спадкоємець не прийняв.

Відповідно до даних довідки ТОВ "Орбіта-В", ОСОБА_1 працює в цьому товаристві на посаді водія автотранспортних засобів з 10 липня 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому у строк подати заяву про прийняття спадщини, а зазначені ним такими не є. На твердження, що нотаріус не повідомила позивача про відкриття спадщини, суд зазначив, що відповідач був обізнаний про смерть батька.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до статей 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1268 ЦК України:

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до частини 1 статі 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено наступне:

1. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

2. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

3. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Доводи скаржника про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини з посиланням на ту обставину, що місце роботи знаходиться в м.Суми, у зв`язку із зайнятістю та відсутністю в м.Біла Церква не подав таку заяву своєчасно, відхиляються колегією суддів, оскільки сама по собі ця обставина не створює непереборних та істотних труднощів на вчинення цих дій.

Доводи скаржника в тій частині, що нотаріус не вжила заходів для повідомлення спадкоємців, відхиляються колегією суддів, оскільки за змістом статті 63 Закону України "Про нотаріат" обов`язок повідомити про відкриття спадщини виникає у нотаріуса щодо тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Проте матеріали справи не містять даних, що нотаріусу було відомо про місце проживання або роботи ОСОБА_5 та дані про те, що він являється спадкоємцем.

Натомість, позивач був обізнаний про смерть батька, а відтак і про відкриття спадщини, та не мав перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

Твердження позивача про те, що пропущений строк є незначним з посиланням на висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц, колегією суддів відхиляються, оскільки шестимісячний строк після смерті батька сплив 26 жовтня 2018 року, в нотаріальну контору позивач звернувся в січні 2019 року, що не може уважатися незначним періодом часу. При цьому, за обставинами справи, за наслідками якої прийнято постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц, цей строк становив 11 днів та був визнаний судом незначним.

Посилання скаржника на обставину визнання позову двома відповідачами не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки третій відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини сторін, вірно застосував норми матеріального права та вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів.

Порушень норм матеріального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова