Провадження № 22ц-824/2105/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Сержанюка А.С.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2018 року сталася ДТП за участі його автомобіля Honda і автомобіля Toyota під керуванням відповідачки ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження та постановою суду відповідачку визнано винною у скоєній ДТП.

Вказує, що цивільна - правова відповідальність відповідачки на час ДТП була забезпечена ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», до якого він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування у передбачений законом строк, проте страховик страхове відшкодування йому не виплатив і у подальшому йому стало відомо, що страховик позбавлений ліцензії, фактично припинив свою діяльність, тому він звернувся до МТСБУ з заявою про здійснення страхової виплати, проте йому було також відмовлено з тих підстав, що юридично страховик діяльності не припинив, а позбавлення ліцензії останнього не звільняє страховика від обов'язку за укладеними раніше договорами. З огляду на це, він вживав різних заходів щодо виплати йому страхового відшкодування страховиком, проте це результату не дало.

Враховуючи зазначене, змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 23 073, 83 грн. саме з відповідачки, яка є винною у ДТП, посилаючись на його абсолютне право обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема як особу з вини якої сталась ДТП так і страховика, який забезпечував обов'язкову цивільно-правову відповідальність винної у ДТП особи.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 12 102, 95 грн. майнової шкоди та судові витрати, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не взяв до уваги, що її цивільно-правова відповідальність застрахована у ТДВ «Домінанта», діяльність якого не припинена, а тому страховик відповідає за зобов'язаннями за укладеними договорами, і покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування, тому вважає висновок суду про наявність підстав для задоволення позову необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок скоєної ДТП автомобілю позивача було завдано матеріальної шкоди, страховик ТДВ «Домінанта» позбавлений ліцензії і вчинені позивачем дії щодо виплати йому страхового відшкодування цим страховиком не призвели до відповідних результатів, оскільки ТДВ «Домінанта» ухиляється від виконання своїх зобов'язань, при цьому право позивача залишається порушеним. З урахуванням того, що вартість відновлювального ремонту складає 23 073, 83 грн., а вартість деталей з урахуванням зносу становить 10 970 грн., яка підлягає відшкодуванню страховиком за наявності відповідних підстав, то страхова виплата у розмірі 12 102, 95 грн. підлягає стягненню з відповідачки як особи, яка винна у ДТП.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2018 року за участю автомобілів марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням відповідачки та «Honda» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням позивача, сталась ДТП в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Винною у ДТП постановою судді визнано відповідачку (а.с. 8, 9, 44, 45).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1533605 від 05.08.2017 автомобіль марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_7 на час ДТП був забезпечений ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» за шкоду спричинену майну на суму 100 000 грн. (а.с.10). Власником вказаного автомобіля є ОСОБА_5(а.с.71).

21.05.2018 сторони звернулись до страховика з повідомленнями про ДТП (а.с.11 - 12, 70).

Згідно висновку експертного дослідження № 11847/18-54 від 23.06.2018 про вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням транспортного засобу, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 23073 грн. 83 коп., при чому вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 10970 грн. (а.с. 13 - 24).

Позивач посилається на те, що після його звернення із зверненнями до страховика, будь-якої відповіді на свою заяву від ТДВ «СТ «Домінанта» він не отримав, офісне приміщенні страховика було зачинено, на його телефонні дзвінки співробітники страховика не відповідали.

Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.06.2018 № 866 ліцензія ТДВ «СТ «Домінанта» була анульована (а.с.95-98). Разом з тим, згідно офіційного повідомлення на офіційному веб-сайті в Інтернет мережі МТСБУ, втрата ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта» та припинення членства останнього у МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов'язань за раніше укладеними договорами (а.с. 99).

Згідно витягу з офіційного Веб сайту в мережі Інтернет Міністерства юстиції України товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» не перебуває у процесі припинення (а.с.74, 75).

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15- ц; провадження № 14-176цс18 викладеної у п.п. 49 - 51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.1., 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до п. п. 37. 1., 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) єнеподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач виконала свій обов'язок передбачений п. п. 33.1.1., 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже підстава для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування, передбачених п. п. 37. 1., 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутня. Крім того, в судовому засіданні також не встановлені й інші підстави передбачені вказаною статтею для виплати страхового відшкодування з підстав порушенням страхувальником (відповідачем) умов договору та вимог вказаного Закону.

За загальним правилом, викладеним у п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у провадженні № 14-176цс18, розглядаючи справу, спір у якій стосувався аналогічних правовідносин, відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, зазначивши, що покладення обов'язку з відшкодування у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Враховуючи те, що страховик не припинив свою діяльність у встановленому законом порядку (ст. 104 ЦК України), обов'язок по відшкодуванню шкоди та виплаті страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1533605 від 05.08.2017 автомобіль марки «Тойота» підлягає виконанню саме страховиком.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Виходячи з аналізу вище вказаних правових норм, зокрема ст. ст. 22, 1194, ЦК України, ст. ст. 3, 22, 29, 33, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик повинен виплатити страхове відшкодування в межах вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, оскільки таке обмеження встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував усіх фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не перевірив ліміт відповідальності страховика, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, зокрема не врахував, що ліміт страхової відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/1533605 від 05 серпня 2017 року, укладеного з позивачем, становить 100 000, 00 грн., а розмір матеріального збитку 23 073, 83 грн., що не перевищує ліміту страхової відповідальності страховика, а також не взяв до уваги, що ТДВ «СТ «Домінанта» не перебуває у процесі припинення, а втрата ліцензії та припинення членства ТДВ «СТ «Домінанта» у МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов'язань за раніше укладеними договорами.

При цьому, покладення обов'язку з відшкодування у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому потерпілий має право на задоволення своїх вимог шляхом пред'явлення позову до страховика, який несе відповідальність за виконання умов укладеного зі страхувальником договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням судом усіх обставин справи, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року - скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_5) 1057, 20 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: