РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 561/917/18

Провадження № 22-ц/4815/179/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року (ухвалене у складі судді Дідика А.В., повний текст рішення складено 13.11.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно захопленої земельної ділянки та приведення земельної ділянки у стан, що існував до порушення права на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

27 вересня 2018 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно захопленої земельної ділянки та приведення земельної ділянки у стан, що існував до порушення права на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що він проживає в садибному (індивідуальному) житловому будинку № 25, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 25, с. Зарічне Рівненської області.

28.09.2006 року виконавчим комітетом Зарічненської селищної ради Рівненської області прийнято рішення № 142 про виділення йому земельної ділянки по вул. Шевченка, 25, с. Зарічне Рівненської області під будівництво тимчасового сараю строком на оди рік. Ним було завезено на цю земельну ділянку будівельні матеріали, проте через фінансові проблеми сарай побудовано не було.

Він продовжував користуватися земельною ділянкою, а тому згідно положень ЗК України має право ініціювати питання про набуття права на земельну ділянку за набувальною давністю.

Власник сусіднього житлового будинку за № 24 по вул. Шевченка в смт. Зарічне ОСОБА_4 самовільно зайняв вказану земельну ділянку, зняв ґрунтовий покрив та облаштував на ній ставок, площею 0,12 га, а також самовільно зайняв частину його земельної ділянки, якою він користувався понад 30 років для ведення особистого селянського господарства.

Факт порушення земельного та екологічного законодавства було зафіксовано спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та Державної екологічної інспекції у Рівненській області.

ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за вказані порушення, йому надавалися приписи на усунення порушень земельного законодавства, проте порушення усунено не було.

Просив суд зобовязати ОСОБА_4 засипати самовільно викопаний ставок по вул. Шевченка в смт. Зарічне Рівненської області, поновити самовільно знятий ґрунтовий покрив, привести самовільно захоплену земельну ділянку у стан, який існував до порушення прав та повернути для нього частину захопленої земельної ділянки; знести самочинно побудований ОСОБА_4 гараж по вул. Шевченка в смт. Зарічне Рівненської області.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що із наданих сторонами доказів не вбачається порушеного права ОСОБА_3 у сфері землекористування. Позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки на якій позивач збудував гараж та викопав ставок.

07 грудня 2018 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Пояснює, що 28 вересня 2006 року рішенням виконавчого комітету Зарічненської селищної ради Рівненської області № 142 йому було виділено земельну ділянку по вул. Шевченка, 24 в смт. Зарічне та з цього часу він відкрито та безперешкодно нею користувався.

ОСОБА_4 порушено його права як землекористувача спірної земельної ділянки.

ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку, площею 0,15 га та без спеціального дозволу зняв ґрунтовий покрив та облаштував на ній ставок, орієнтовною площею 0,12 га, а також самовільно захопив частину земельної ділянки, яка використовувалася ним для особистого селянського господарства.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Зарічненської селищної ради Рівненської області від 28 вересня 2006 року № 142 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку розміром 5х6 м. кв. у смт Зарічне по вул. Шевченка. 24 (біля власної земельної ділянки) під будівництво тимчасового сараю строком на один рік.

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки розміром 0,1294 га, кадастровий № :03:010:0042, що розташована за адресою вул. Шевченка, 24 смт Зарічне Рівненської області. Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016 року, посвідченим державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, що зареєстрований в реєстрі за № 266 (а.с. 23-24); відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 26); витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 29).

Як вбачається із опису меж земельної ділянки на кадастровому плані, земельна ділянка ОСОБА_4 межує із землями ОСОБА_3 (а.с. 28).

На належній йому земельній ділянці ОСОБА_4 збудував житловий будинок та господарські будівлі, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстровану в Управлінні ДАБІ у Рівненській області 22 червня 2018 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Як вбачається із відповіді ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 8261/0/6-17 від 28.12.2017 року, а також постанови про накладення адміністративного стягнення від 14.12.2017 року ОСОБА_4 було проведено зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу на земельній ділянці сільськогосподарського призначення державної власності на території Зарічненської селищної ради (а.с. 13, 32).

Належність земельної ділянки, на якій ОСОБА_4 було проведено вищевказані дії ОСОБА_3, на праві власності чи праві користування, останнім не доведено.

Відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як правильно встановлено місцевим судом, позивачем ОСОБА_3 не доведено порушення відповідачем його земельних прав. Жодних доказів зайняття ОСОБА_4 земельної ділянки ОСОБА_3, на якій зведено гараж та облаштовано ставок останнім не надано, а судом не встановлено.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст виготовлено 15 березня 2019 року.

ОСОБА_6 Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_2