14 березня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Панас О.В.,
при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Рівне цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом, який в подальшому 29.01.2019 р. був уточнений заявою про зменшення позовних вимог, поданою представником позивача адвокатом ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язується сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Відповідно до правової позиції Верховним Судом у своїй Постанові від 25 квітня 2018 року по цивільній справі №572/1762/15-ц, а саме констатовано, що «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Крім того, відповідно до правової позиції висловленої судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у своїй Постанові від 06 листопада 2013 року по цивільній справі №6-113цс13, констатовано, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
«За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.»
Таким чином, норми статті 625 ЦК України також поширюються і на правовідносини пов'язані з невиконанням обов'язку по утриманню (аліментах).
Наданий позивачем розрахунок неустойки, інфляційних витрат та 3 відсотків річних, за період з травня 2016 року до квітня 2018 року, є правильним та таким, що складений у відповідності до вимог статті 196 СК України, оскільки в цьому розрахунку вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості.
Оскільки розрахунки пені за прострочення сплати аліментів, інфляційних витрат та 3 відсотків річних проведені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням фактичних обставин справи, суд приймає їх до уваги при ухваленні рішення як належні, допустимі, достовірні та достатні докази.
У зв'язку із викладеним, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає до задоволення.
При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.
Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правничої допомоги у формі представництва №21 від 07.08.2018 року подано належним чином завірені копії: договору про надання правової допомоги № 21 від 07.08.2018 року; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги у формі представництва № 21 від 07.08.2018 року (щодо визначення розміру гонорару до Розділу 4).
Окрім того, долучено розрахунок наданих послуг від 14.03.2019 року, де зазначено, що витрати на правову допомогу складаються 3000 грн, а саме: надання ОСОБА_1 консультації з приводу звернення з позовною заявою про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів - 30 хв., що складає 500 грн., опрацювання судової практики по предмету позову. Підготовка позовної заяви про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів та пакету документів, Подача матеріалів позовної заяви в суд 120 хв., що складає 1500 грн., Підготовка та подання Заяви в Рівненський міський суд Рівненської області про зменшення розміру позовних вимог. 15 хв., що складає 400 грн., представництво участь у судовому засіданні Рівненського міського суду 5 хв., що становить 300 грн., Підготовка та подання Заяви в Рівненський міський суд Рівненської області про розгляд справи без участі позивача та його представника., 10 хв., що становить 300 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру № 21 від 07.08.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила у звязку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У ч.ч. 3, 4ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У п. 3 ч. 3ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суду надані документи про надання правничої допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару, які оформлені у встановленому законом порядку.
Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги №21 від 07.08.2018 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до задоволення.
Сума судових витрат, які позивач сплатив у звязку із розглядом справи складається із витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., а відтак з відповідача підлягає стягненню 3000 грн. судових витрат.
Всього підлягає до стягнення з відповідача 3704,80 грн. судових витрат.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141,264-268, 273,280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Повний текст рішення виготовлено - 18.03.2019 року.
Суддя: О.В.Панас