Справа № 199/8178/13-ц
УХВАЛА

іменем України

18.03.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі боржника ОСОБА_1, представника боржника ОСОБА_2, державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2014 на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою з урахуванням уточнень щодо її змісту боржником оскаржується постанова державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження (ВП №56472503) з тих підстав, що постанова внесена 24.05.2018 за виконавчим листом, строк предявлення якого відповідно до його змісту закінчився 09.01.2104 р.

Державний виконавець заперечував проти задоволення скарги повністю, пояснив, що винесення оскаржуваної постанови відбувалося у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист містив описку при зазначенні кінцевої дати предявлення його до виконання.

Представник стягувача (АТ КБ «ПриватБанк») не скористався правом брати участь у судових засідання.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідив докази, суд дійшов до наступного висновку.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» відповідно.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 зазначеного вище закону).

Вимоги до виконавчого документа визначені ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 зазначеного вище закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

П. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року зі змінами (N 606-XIV), який був чинним у відповідній редакції на час видачі виконавчого документа судом, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Виходячи з вищенаведеного, суд погоджується із слушністю доводів боржника ОСОБА_1 щодо того, що виконавче провадження №56472503 було відкрито 24.05.2018 державним виконавцем за виконавчим листом, строк предявлення якого встановлений законом та про що зазначено у виконавчому документі до 09 січня 2014 року, що підтверджується самим виконавчим листом, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 21.07.2014 р, тобто, строк якого станом на 24.05.2018 закінчився; при цьому, посилання державного виконавця на переривання строку давності предявлення виконавчого документа до виконання не є такими, що відповідають вимогам ст.ст. 76 80 ЦПК України.

Разом з тим, суд погоджується із доводами державного виконавця щодо можливого допущення судом помилки у виконавчому листі, втім, виправлення помилки в виконавчому документі судом не розглядалося через відсутність відповідної заяви стягувача або боржника (ч. 1 ст. 432 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (ст. 452 ЦПК України).

Оскільки боржник звільнений від сплати судового збору за подання скарги в порядку судового контрою за виконанням судових рішень, та про розподіл інших судових витрат ним вимоги не заявлено, підстави для застосування в цій справі вимог ст. 452 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 23, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261, 450, ч. 1 та ч. 2 ст. 451, ст. 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2014 на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2014 на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Спаї