Справа № 577/2919/17
Провадження № 2/577/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Семенюк І.М.

за участю секретаря судового засідання Кузнєцовій Л.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на її користь 115 772 грн. 05 коп. боргу, три відсотки річних в розмірі 3 929 грн.90 коп., проценти в розмірі 18 708 грн 72 коп., всього 138 410 грн. 67 коп. Свої вимоги мотивує тим, що в жовтні 2007 року її чоловік ОСОБА_5 надав у борг своєму племіннику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 2 000 доларів США, які той обіцяв повернути за першою вимогою. У серпні 2008 року чоловік знову дав племіннику 55 000 гривень , які той зобов'язався повертати частками, розмір яких буде погоджувати з чоловіком. У січні 2009 року її чоловік знову надав племіннику ОСОБА_2 в борг гроші в сумі 5 500 гривень, які той обіцяв повернути протягом двох тижнів та повністю погасити заборгованість. Вона, перебуваючи в шлюбі з позивачем, мала також право на ці кошти, у травні 2016 року звернулася до відповідача ОСОБА_2 з проханням повернути гроші, оскільки її чоловік тяжко захворів і необхідні значні кошти на його лікування. 14 грудня 2016 року її чоловік зателефонував до ОСОБА_2 з вимогою повернути борг, на що відповідач погодився і пообіцяв з 14 січня 2017 року та в подальшому погасити борг. Час йшов, а борг відповідач ОСОБА_2 не повертав, тому вона сама 24 січня 2017 року звернулася до відповідача з вимогою повернути борг. Відповідач ОСОБА_2 не відмовлявся від повернення грошей, однак, боргову розписку писати не захотів. Вони звернулися до органів поліції, однак, їм відмовили і рекомендували звернутися до суду. Її чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 А вона просить стягнути з відповідачів на її користь суму заборгованості і покласти на відповідачів судові витрати .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги підтримала і просить їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що дуже довго її чоловік не спілкувався з відповідачами, а близько 10 років тому, коли помер його рідний брат, у її чоловіка з племінником відносини налагодилися, чоловік допомагав племіннику. Восени 2007 року відповідач попросив позичити йому 5 000 гривень, через два тижні попросив ще 10 000 гривень, які чоловік надав, перерахувавши у касі Приватбанку на картковий рахунок, за що сплатив комісію 50 гривень. Через тиждень ОСОБА_2 повернув 5 000 гривень, а через дві неділі повернув 10 тисяч гривень і станом на 20 жовтня 2007 року відповідач боргу перед її чоловіком не мав. У листопаді 2007 року ОСОБА_2 попросив 5 000 гривень, а згодом ще 10 тисяч гривень. Чоловік позичив йому 5 тисяч гривень та 2 тисячі доларів США і такий борг відповідача склав станом на 27 листопада 2007 року. У липні 2008 року ОСОБА_2 попросив у них позичити грошей на покупку автомобіля. Вони ще йому позичили 55 тисяч гривень і станом на 20 липня 2008 року його борг перед ними склав 5 тисяч гривень, 2 тисячі доларів США та 55 тисяч гривень. В середині січня 2009 року мати відповідача ОСОБА_1, також відповідач, прийшла в лікарню провідати її чоловіка і попросила 5 000 гривень на погашення кредиту для свого сина. Чоловік відмовив, тому, що він вже дав 55 тисяч гривень на ці цілі. А, коли , через 2 дні ОСОБА_1 попросила в неї гроші, то вона не відмовила і дала їй 5 тисяч гривень, які відповідач пообіцяла повернути через два тижні, однак, не повернула. Коли вона у травні 2016 року попросила відповідачів повернути борг, вони сказали, що вона їм нічого не давала, тому і не має права вимагати повернення боргу. На той час сума боргу ОСОБА_2 перед її чоловіком складала 55 000 грн. , 5 000 грн. та 2000 доларів. Коли вони давали ОСОБА_2 2000 доларів, були присутні її діти, син і дочка. Розписку не писав, оскільки чоловік довіряв племіннику. 55 000 грн передавали ОСОБА_2 разом з чоловіком, при цьому, також, були присутні і їх діти. Ігор обіцяв повертати борг частинами з серпня 2008 року. Коли чоловік захворів, з травня 2016 року вони почали вимагати повернути кошти, а ОСОБА_2 з Вітою відмовили, сказали, щоб вони походили по родичам і попросили грошей. Таким чином, ОСОБА_2 винний їм 2 000 доларів, 55 000 грн. і 5 000 грн., а ОСОБА_1 винна 5 000 грн. Після того, як вона з чоловіком почали вимагати повернення боргу, стосунки з відповідачами погіршилися. Просить суд повірити їй, що відповідачі позичали у них гроші і стягнути з них вказану суму.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позову вказуючи, що він ніколи не отримував коштів в борг від свого дядька ОСОБА_5 Телефонних розмов з приводу повернення коштів не вів. Він дійсно , придбав автомобіль, однак, не в серпні 2008 року, як стверджує позивач, а у липні 2008 року, і не за готівку, а в кредит, який він не зміг вчасно виплатити , про що було постановлено судове рішення, на підставі якого, виконавчою службою звернено стягнення на автомобіль. Розшифровка телефонних розмов є недопустимим доказом. Ніяких письмових угод він з дядьком не укладав, як і ніколи не просив свою матір позичати для нього кошти. Його дружина з 2001 року по 2010 рік була підприємцем, на той час він також працював , тому матеріальної скрути у них не було, яка б вимагала йти на приниження і позичати кошти. Не зрозуміло, чому ОСОБА_5 в січні 2009 року знову надав йому кошти, з огляду на неповернуті попередні борги, маючи поганий стан здоров'я і маючи І групу інвалідності. Просить відмовити в позові повністю.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує, вказує, що ніяких грошей від ОСОБА_5 не отримувала, була приватним підприємцем, отримувала свій дохід . Її чоловік ніяких коштів від дядька не отримував. Його мати ОСОБА_1, також, ніяких коштів, ніби - то для сина, від ОСОБА_5 не отримувала. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 вказує, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд , заслухавши пояснення сторін, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи , дійшов висновку , що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть позивач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5( а.с.131).

Відповідач ОСОБА_2, який допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що у нього раніше був автомобіль «Калина», купував його в кредит, вважає себе особою забезпеченою, грошей у дядька ніколи не позичав, перед купівлею машини до нього не приїздив, але нікому про кредит не говорив та номеру карти для переводу грошей не надавав. Про те, що його мати позичила гроші у позивача, не знає. Відносини погіршилися після дня народження дядька, тому що він його не привітав. До того часу, його батьки з дядьком не спілкувалися. Пізніше, він хотів поздоровити дядька, однак, той не взяв слухавку, а пізніше дізнався, що дядько образився. У 2016 році не розмовляв з дядьком, оскільки йому не давали слухавку.

Свідок ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що її чоловік не спілкувався з сім'єю дядька, оскільки ті самі перестали з ними спілкуватися. Гроші у ОСОБА_5 вони ніколи не позичали. Не пам'ятає, чи приїжджали до ОСОБА_5 перед купівлею автомобіля, про кредит нікому не казали, розмов, що вони придбали новий автомобіль, не велося. Номер карти для переводу грошей не просила. Розмов про борг не вели, оскільки не було підстав. Другу машину купували, коли продали першу, а тому, новий автомобіль не закладали. Позивач їй ніколи не телефонувала. У 2016-2017 р. з ОСОБА_1 не спілкувалася.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів надані в судовому засіданні пояснення свідків.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Аналізуючи зміст статті ст. 1046 ЦК України, вбачається, що при укладенні договору позики одна сторона передає грошові кошти у власність, а інша зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні, і вказане вбачається з пояснень сторін, що фактично передавання грошей позивачем відповідачу ніяким документом не підтверджено, а так, не підтверджено, що між ними виникли правовідносини щодо договору позики.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними і в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 1046,1047 ЦК України , ст.ст. 12,81,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

ОСОБА_1 задоволенні позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( зареєстрованій за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 ) в задоволенні позову до ОСОБА_2( ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ) , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована АДРЕСА_2 ІПН не виявлено ) про стягнення боргу відмовити .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк І. М.