КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4553/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» - адвоката МартинюкаЄвгена Володимировича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

у червні 2018 року ПАТ «АБ «Укргазбанк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_3 та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 13 вересня 2012 року був укладений кредитний договір №147/2012, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 110 610,00 грн. строком до 12 вересня 2019 року зі сплатою 16,5 % річних.

Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись з 01-го до 10-го числа кожного місяця рівними платежами у розмірі 2243,00 грн., відповідно до графіку погашення кредиту.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_4 13 вересня 2012 року укладено договір поруки №1, за умовами якого ОСОБА_4, як поручитель зобов'язалась відповідати за невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором №147/2012.

Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі надавши відповідачу ОСОБА_3 кредит в обумовленому договором розмірі, натомість відповідач здійснював свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого утворилась вказана заборгованість.

Просило суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 91296,30 грн., з яких: 32481,69 грн. поточна заборгованість по кредиту; 44 968,73 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 13845,88 грн. заборгованість по відсоткам, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн..

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено ПАТ «АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №147/2012 від 13 вересня 2012 року у розмірі 91296,30 грн., з яких: 32481,69 грн. поточна заборгованість по кредиту; 44968,73 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 13845,88 грн. заборгованість по відсоткам, а також судові витрати по сплаті судового збору - 1 762,00 грн., а всього 93058 грн. 30 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ПАТ «АБ «Укргазбанк» через свого представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі позичальник повинен був здійснювати не пізніше 10-го числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає за невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання за кредитним договором, а тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України, починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через три роки після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, можна говорити про припинення поруки лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Поруку не можна вважати припиненою в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором з погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, або з моменту реалізації кредитором права вимоги дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

Вважає, що оскільки ПАТ «АБ «Укргазбанк» реалізував право вимоги дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі шляхом подання позовної заяви, висновок суду першої інстанції про повне припинення поруки є помилковим.

Просило, скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та задовольнити позовні вимоги ПАТ «АБ «Укргазбанк» в повному обсязі, стягнувши суму заборгованості солідарно з обох відповідачів.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений кредитний договір №147/2012, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 110 610,00 грн. на придбання автомобіля, строком до 12 вересня 2019 року зі сплатою 16,5 % річних.

Відповідно до п.3.1 договору погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись позичальником з 01-го до 10-го числа кожного місяця рівними платежами у розмірі 2243,00 грн.

З метою забезпечення зобов'язань за означеним кредитним договором 13 вересня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4, як поручитель зобов'язалась відповідати за невиконання ОСОБА_3, своїх зобов'язань за кредитним договором у розмірі 110 610,00 грн.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_3 за період з 13 вересня 2012 року по 06 червня 2018 року.

Натомість відповідач, всупереч умов кредитного договору, здійснював свої зобов'язання не належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №174/2012 від 13 вересня 2012 року, станом на 06 червня 2018 року у ОСОБА_3 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 91 296,30 грн., з яких: 32 481,69 грн. поточна заборгованість по кредиту; 44 968,73 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 13 845,88 грн. заборгованість по відсоткам.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості, проте, в силу вимог закону, порука є припиненою.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п.5.1,5.2 договору поруки, останній діє з дати його підписання сторонами і до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Боржник ОСОБА_3, а відтак і поручитель ОСОБА_4 взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 вересня 2019 року, сплачуючи її частинами, щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту за ануїтентною схемою погашення до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Із виписки по особовому рахунку вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулось 12 травня 2015 року, тоді як з позовом до суду Банк звернувся 03 липня 2018 року.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_4, оскільки з травня місяця 2015 року у Банка виникло право на звернення, зокрема і до поручителя з вимогою про стягнення боргу, проте, з такою вимогою Банк звернувся 03 липня 2018 року при поданні позову до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» - адвоката Мартинюка Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба