У х в а л а

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 201/11873/17-ц

провадження № 61-3046 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором недійсним,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2019 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків та запропоновано надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У березні 2019 року на адресу суду касаційної інстанції ОСОБА_1 надіслав клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», так як зазначена справа випливає з кредитних правовідносин, а кредитний договір є споживчим то споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

За вищевказаним положенням Закону України «Про захист прав споживачів»від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Однак, як убачається із матеріалів касаційного провадження ОСОБА_1 не оскаржує договір стягнення заборгованості чи іпотечного договір, а ним заявлено позов про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором недійсним, укладеним не з ним, а відповідачами, тому підстави для звільнення його від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

У зв'язку з наведеним, а також відсутністю правових підстав

ОСОБА_1 необхідно відмовити у звільненні від сплати судового збору, тому йому необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі, що зазначений в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За таких обставин строк для усунення недоліків необхідно продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтею 127 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 13 лютого 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько