Провадження № 2/742/5/19
Єдиний унікальний № 742/422/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, який в ході розгляду уточнила та просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя грошових коштів згідно ринкової вартості відчуженого транспортного засобу легкового автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 вартість 95766 грн. стягнувши з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля в сумі 47883 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Позов обґрунтовує тим, що з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано. В період шлюбу за спільні сімейні кошти 28.03.2013 року сторонами у справі було придбано легкових автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу сторонам в добровільному порядку вирішити поділ спільного сумісного майна не вдалося, а тому позивачка і звернулася до суду. Враховуючи, що автомобіль був проданий ОСОБА_4 , а також є неподільною річчю і не підлягає реальному розподілу, таким чином єдиним способом поділу автомобіля є стягнення грошової компенсації за Ѕ частину вартості спірного автомобіля.

Відповідачем по справі ОСОБА_4 було подано зустрічний позов, який в ході розгляду справи уточнив та просив суд встановити факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю сторін набутий під час спільного проживання однією сім`єю транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску; провести поділ спільного сумісного майна подружжя грошових коштів згідно ринкової вартості відчужених транспортних засобів легкового автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 95766,00грн., та легкового автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 62700,00грн., стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію у сумі 16 533,00грн., шляхом сплати грошових коштів з депозитного рахунку суду на користь ОСОБА_7 , які перераховані ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду 18 жовтня 2018 року, а також стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, у шлюбі, у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2014 року шлюб між сторонами був розірваний. Проте з 01 травня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відновили сімейні відносини та почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 16 вересня 2017 року: постійно спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, грошові кошти, які отримували як дохід, являлися спільним сімейним бюджетом. За час спільного проживання, за спільні сумісні кошти, сторонами було придбано майно: транспортний засіб легковий автомобіль ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 - під час проживання в зареєстрованому шлюбі та транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний 01.07.2017 року під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Оскільки станом на сьогоднішній день ОСОБА_7 заперечує його право спільної сумісної власності на транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 та вважає його своєю особистою власністю, що відповідно змусило позивача за зустрічним позовом звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_7 та її представник уточнений первісний позов підтримали та просили суд його задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечували та просили суд відмовити в її задоволенні. ОСОБА_7 пояснила, що у березня 2014 року між нею та ОСОБА_4 було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 , через пару місяці продовжили спільно проживати разом. Проживали в орендованій квартирі до 2016 року, як одна сім`я. Потім з`їхали на квартиру до батьків ОСОБА_4 у АДРЕСА_7 та разом проживали до березня 2017 року. З цього часу вона окремо одна разом із сином проживала в іншій квартирі до вересня 2017 року. Автомобіль ВАЗ 21093 було придбано у липні 2017 року за кошти батька та зареєстровано на її ім`я. Вони добровільно вирішили, що автомобіль ЗАЗ Lanos залишається у її користуванні, автомобіль ВАЗ у користуванні ОСОБА_4 Автомобіль ЗАЗ Lanos було придбано за спільні кошти, а автомобіль ВАЗ 21093 було придбано за кошти її батька.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та його представник заявлений первісний позов ОСОБА_7 визнали частково. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Крім того зазначив, що автомоібль ВАЗ 21093 був придбаний ними за спільні кошти в період спільного проживання з ОСОБА_7 . Даний автомобіль обирав та купував він сам. Родичі ОСОБА_9 при купівлі не були присутні. Оскільки автомобіль ЗАЗ Lanos був зареєстрований за ним, то було вирішено автомобіль ВАЗ 21093 зареєструвати за ОСОБА_9 Автомобілем ВАЗ 21093 користувався він, а автомобілем ЗАЗ Lanos користувалася ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому надав покази, що на даний час він являється чоловіком ОСОБА_7 . Вони познайомилися у березні 2017 року. Вона працювала торговим представником та їздила на машині ЗАЗ Lanos. Почали зустрічатися, а потім почали проживати разом з травня 2017 року. Вона проживала одна разом із сином. Одружилися 08 червня 2018 року та разом проживали у в/м 12 в м. Прилуки більше року у квартирі, що винаймала ОСОБА_7 Автомобіль ВАЗ 21093 було придбано у липні 2017 року за кошти ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надав покази, що він є батьком ОСОБА_7 . У період шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у кредит було придбано автомобіль ЗАЗ Lanos. Він дав 1 тисячу доларів США, а потім допомагав виплачувати кредит. У 2014 році його дочка розлучилася. Після розлучення вони зійшлися та проживали разом у в/м 12 в м. Прилуки та на початку 2017 року вони роз`їхалися. Вона одна винаймала квартиру та проживала одна за адресою АДРЕСА_2 . Пізніше вирішили із дружиною придбати дочці машину ВАЗ 21093. Гроші він позичав у знайомого фермера під розписку у суми 49 тисяч гривень. Машину було зареєстровано на його дочку.

Свідок ОСОБА_14 в судовому надав покази, що із сім`єю ОСОБА_15 вони дружили, разом із ОСОБА_4 він працював. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 проживали разом за адресою АДРЕСА_3 , а потім переїхали до батьків у будинок АДРЕСА_4 та проживали разом до осені 2017 року. Приходили до нього до дому у гості, спілкувалися на вихідних. ІНФОРМАЦІЯ_7 року приходили до нього на день народження у кафе « Сова ». Вели себе як звичайна сім`я. Машина ВАЗ 21093 купувалася у липні 2017 року. Біля їхнього будинку де вони проживали стояло дві машини ВАЗ 21093 та Ланос. Проте, що ОСОБА_17 проживає одна не знав. Машина ВАЗ була зареєстрована на ОСОБА_19 . Після того як вони розійшлися з вересня 2017 року машиною Ланос користувалася ОСОБА_17 , а ВАЗ 21093 користувався ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_21 в судовому надав покази, що із сім`єю ОСОБА_15 вони дружили. Сім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_16 проживали разом як подружжя. Потім розлучилися. З 2014 року проживали за адресою АДРЕСА_3 до 2015 року. Потім проживали у квартирі батьків ОСОБА_22 за адресою АДРЕСА_8 . Десь раз у місяць вони зустрічалися із ними. Він приїздив із своєю сім`єю до них у гості. У липні 2017 році відмічали день народження ОСОБА_14 у кафе « Сова », де ОСОБА_23 та ОСОБА_17 були разом, як одна сім`я. Спільне проживання було припинено у вересні 2017 року, оскільки речей ОСОБА_24 у квартирі не було. У вересні 2017 року дізнався, що ОСОБА_17 переїхала на іншу квартиру. С ким проживала ОСОБА_17 він не знає.

Свідок ОСОБА_25 в судовому надала покази, що ОСОБА_19 та ОСОБА_26 знає з 2010-2011 року, вони являються кумами. На той час вони проживали за адресою АДРЕСА_3 . У 2015 році переїхали у квартиру батьків ОСОБА_27 . Проживали вони разом десь до кінця вересня 2017 року. У березні 2017 року були на дні народженні ОСОБА_24 у них вдома. ІНФОРМАЦІЯ_2 були разом присутні на дні народженні її сина. Машиною Ваз 21093 вони приїжджали до них до дому разом декілька разів.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні надала покази, що ОСОБА_17 винаймала у неї квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 . У квартирі вона проживала разом із сином. Більше у квартирі вона нікого не бачила. Проживала у даній квартирі один рік. ОСОБА_4 вона не бачила. За квартиру кошти передавала ОСОБА_17 . Пізніше бачила із нею чоловіка ОСОБА_29 з яким вона теж передавала кошти за квартиру.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні надав покази, що із ОСОБА_4 являється друзями. Він був запрошений разом із своєю сім`єю на день народження до ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в кафе « Сова ». На дні народженні була присутня сім`я ОСОБА_31 та ОСОБА_23 . Вони сиділи поруч з ними та брали участь у конкурсах. Вели себе як подружжя.

Заслухавши пояснення сторін їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З урахуванням пояснень свідків ОСОБА_14 ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , які підтвердили спільне проживання сторін як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, підтвердили ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, а також оглянутих в судовому засіданні фотознімків суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім`єю у період з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року .

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно п. 22 вище вказаної постанови Пленуму вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень викладених п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми . У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як встановлено в судовому засіданні сторонами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за час спільного проживання в шлюбі з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року та однією сім`єю без шлюбу з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року було набуто наступне майно:

Транспортний засіб легковий автомобіль ЗАЗ Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № С056/18 від 10.07.2018 року становить 95766 грн. 00 коп.

Транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № С056/18 від 10.07.2018 року становить 62700 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що на даний час транспортні засоби відчужені, суд приходить до переконання, що поділу підлягають грошові кошти згідно ринкової вартості автомобілів, частки яких є рівними.

18 жовтня 2018 року на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 було сплачено грошові кошти у сумі 16 533,00грн. як компенсацію за різницю у вартості спірного майна.

При встановлених обставинах, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Належних та допустимих доказів про придбання транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску батьком ОСОБА_7 за власні кошти позивачкою за перівісним позовом суду не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді: судового збору у розмірі 1144 грн. 73 коп., витрат за проведення експертиз в розмірі 3150 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5000, а всього на загальну суму 9294 грн. 73 коп.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

постановив:

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 набутий під час спільного проживання однією сім`єю транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску.

Провести поділ спільного сумісного майна подружжя грошових коштів згідно ринкової вартості відчужених транспортних засобів легкового автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 95766,00грн., та легкового автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 62700,00грн., стягнувши з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію у сумі 16 533,00грн., шляхом сплати грошових коштів з депозитного рахунку суду на користь ОСОБА_7 , які перераховані ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду 18 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплаченого судового збору в розмірі 1144 грн. 73 коп., витрат на проведення експертиз в сумі 3150 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., а всього 9294 грн. 73 коп.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_4 116 грн. 55 коп. різницю зі сплати судового збору у більшому розмірі, сплаченого при поданні зустрічної позовної заяви згідно квитанції №0.0.980687842.1 від 06.03.2018.

Зобов`язати ТУ ДСА в Чернігівській області повернути ОСОБА_7 кошти в сумі 16 533,00 грн. як грошову компенсацію відчужених транспортних засобів, що внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернігівській області згідно квитанції 0.0..1 від 18.10.2018 року.

В задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя В.М.Бездідько