РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/2026/19

Провадження № 22-ц/4815/1428/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Красовський О.О.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С..

з участю представників сторін адвокатів: Куцоконь Ю.П. , Демчук Ю.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2019 року у справі за поданням державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні у Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження АСВП № 52633717 з виконання виконавчого листа № 2-6361/11 від 31.05.2012 року Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості у розмірі 551 642, 00 грн.

Оскільки добровільно борг ОСОБА_4 не було сплачено, в зв`язку з цим просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_4 , а саме до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення оцінки вищевказаного майна та подальшої реалізації для повного та своєчасного виконання виконавчого документа № 2-6361/11 від 31.05.2012 року.

Державним виконавцем вказано, що ним неодноразово здійснювалися виходи за місцем знаходження майна боржника з метою проведення опису та арешту даної квартири, також вживалися численні заходи щодо належного повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій та вимагалося надати безперешкодний доступ, але дані повідомлення були залишені без уваги боржником.

Враховуючи те, що при неодноразовому виході за місцем знаходження майна боржника, потрапити до квартири неможливо, виконати умови проведення оцінки майна у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - неможливо, а тому просить суд дозволити примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2019 року подання задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області - Потоні Д.О. на примусове проникнення до житла боржника - кв. АДРЕСА_1 , з метою проведення оцінки майна.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_3 подала на неї апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що є співвласницею двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№1-121 від 07.02.2012, а тому вказана ухвала прямо вирішує питання щодо її майнових прав та інтересів.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказану обставину та не повідомив її ні про відкриття провадження у справі, ні про дату та час розгляду справи, тим самим позбавивши її можливості взяти участь у відповідному судовому засіданні та висловити свої доводи та міркування з приводу заявленого державним виконавцем подання.

Вказує, що системний аналіз чинного законодавства України, у цій сфері, свідчить про можливість прийняття судом рішення про надання дозволу на проникнення до житла під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) лише у разі, коли це житло чи інше володіння належить боржнику фізичній особі або особі, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду про примусове проникнення до належного їй житла порушує гарантовані їй Конституцією права щодо недоторканості житла, оскільки вона є законним співвласником вказаного майна, однак не є боржником у відповідному виконавчому провадженні та в її житлі відсутнє належне боржнику майно, на яке може бути звернене стягнення.

З цих підстав просила, скасувати ухвалу Рівненського районного суд Рівненської області від 03 липня 2019 року.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві стягувач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" зазначає, що виходячи із положень Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем вчинено всі необхідні дії передбачені законом, щодо примусового виконання рішення суду. З метою своєчасного та повного виконання рішення суду, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Інші учасники правом на подачу відзиву не скористались.

Представник апелянта ОСОБА_3 адвокат Куцоконь Ю.П. в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник банку стягувача адвокат Демчук Ю.М. просив відхилити подану апеляційну скаргу, як безпідставну.

Державний виконавець Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Потоня Д.О. в судове засідання не з`явилися та подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що надані до суду матеріали містять достатньо доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та свого обов`язку виконати рішення суду, чинить перешкоди державному виконавцю, направлені на його виконання, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом установлено, що на виконанні у Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження АСВП № 52633717 з виконання виконавчого листа № 2-6361/11 від 31.05.2012 року Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 551 642,00 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, боржником не здійснено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якої у боржника ОСОБА_4 на праві власності перебуває 1/2 двокімнатної квартира та в скаржниці ОСОБА_3 на праві власності перебуває 1/2 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

01.06.2018 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 двокімнатної квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно вищезгаданої довідки належить ОСОБА_4 , оскільки боржником не було надано, в добровільному порядку доступ до житлового приміщення для його подальшого опису та реалізації, державним виконавцем на підставі даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було здійснено виконавчі дії щодо опису належного боржнику майна.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.п.4,13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Державний виконавець звертається до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Разом з тим, Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України та міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загальних інтересів.

Представленими суду документами підтверджується описані в подані обставини щодо наявності виконавчого провадження та ухилення боржника від виконання рішення суду, що зокрема стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Державним виконавцем на адресу боржника за місцем реєстрації направлялись на ім`я ОСОБА_4 виклики державного виконавця, що є прямими доказами про уникнення боржника від виконання грошових зобов`язань (а.с.9,10).

Крім того, звернення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до державного виконавця із клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження свідчить про те, що боржнику було достеменно відомо про наявність виконавчого провадження №52633717 (а.с.6).

01.06.2018 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме Ѕ двокімнатної квартири, що за адресою : АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_4

21.09.2018 державним виконавцем разом з представником стягувача ПАТ "Державний ощадний банк України" повторно здійснено виїзд за місцезнаходженням майна, для огляду описаного та арештованого майна, однак потрапити до квартири було неможливо, про що складено акт державного виконавця.

09.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та направлено до відома боржнику та вручено останньому, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, наявною в матеріалах справи (а.с.8,11).

05.04.2019 державним виконавцем разом з представником стягувача ПАТ "Державний ощадний банк України" повторно здійснено виїзд за місцем знаходження майна боржника, для огляду описаного та арештованого майна, однак потрапити до квартири було неможливо, про що складено акт державного виконавця.

З урахуванням встановлених обставин та несвоєчасного виконання божником судового рішення, вчинення державним виконавцем всіх необхідних виконавчих дій, що не мали ефективного результату, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення подання державного виконавця на примусове проникнення до житла боржника.

При розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, судом першої інстанції було взято до уваги лише факт невиконання ОСОБА_4 рішення суду та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану, опису й арешту його майна, а не опису й арешту майна, інших осіб, які є його співвласниками, в ньому зареєстровані та проживають.

З матеріалів справи вбачається, що доступу державному виконавцю до будинку співвласником якого є боржник не було надано, про що складено відповідні акти від 16 травня 2018 року, 21 вересня 2018 року, 05 квітня 2019 року.

Такі дії боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа, що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості судових рішень.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що вона є співвласницею двокімнатної квартири за адресою : АДРЕСА_1 , тому надаючи дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення (входження) до житла, а саме - двокімнатної квартири за вказаною адресою, судом порушено гарантоване їй Конституцією України право співвласника квартири, не спростовують висновків суду про можливість входу до приміщення квартири, співвласником якої є також боржник ОСОБА_4 .

Крім того слід зазначити, що закон надає право на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, не залежно від того хто є його власником.

За наведеного, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук