Ухвала

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/9127/18

провадження № 61-1794ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ» про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ»

(далі - ТОВ «Фірма ТММ») про зобов'язання здійснити перерахунок вартості спожитих комунальних послуг.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що між нею та

ТОВ «Фірма ТММ» був укладений договір про надання житлово-комунальних та інших послуг №25ж/Лом73а-15 від 01 лютого 2015 року. Станом на січень 2018 року згідно даних рахунку від 07 лютого 2018 року заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг склала 6 142, 65 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня

2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, позов ОСОБА_2 до ТОВ Фірма «Т.М.М.»

про зобов'язання вчинити дії задоволено.

Зобов'язано ТОВ Фірма «Т.М.М.» здійснити перерахунок нарахованої вартості спожитих ОСОБА_2 комунальних послуг із виключенням вартості послуг, що не передбачені договором № 25ж/Лом73а-15

від 01 лютого 2015 року, а саме «Озеленення території», «Утримання зеленої зони Сонячного годинника» за період з грудня 2015 року по січень

2018 року.

Зобов'язано ТОВ Фірма «Т.М.М.» здійснити перерахунок за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (експлуатаційні послуги) згідно договору № 25ж/Лом73а-15 від 01 лютого 2015 року, виходячи з розміру тарифу 4,80 грн за 1 кв. м загальної площі квартири

за період з грудня 2015 року по червень 2016 року, вересень 2016 року, період з березня 2017 року по вересень 2017 року, а також січень 2018 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ Фірма «Т.М.М.», в якій заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 або передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, яка подана повторно 22 лютого 2019 року,

заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року

та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, посилаючись на його пропуск у зв'язку з поверненням первинно поданої касаційної скарги.

Враховуючи строки поштового обігу кореспонденції при поверненні первинно поданої заявником касаційної скарги, є підстави вважати, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі щодо зобов'язання здійснити перерахунок нарахованої вартості комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У межах цієї справи позивач фактично оспорює розмір заборгованості,

який станом на січень 2018 року, згідно даних рахунку відповідача

від 07 лютого 2018 року становив 6 142, 65 грн.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін, Верховний Суд вважає

за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ Фірма «Т.М.М.»подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ»

про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року задовольнити.

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ» строк

на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ТММ» про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников