Постанова

Іменем України

13 березня2019 року

м. Київ

справа № 527/1792/15-ц

провадження № 61-3051св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

представник позивача - Яворський РоманІванович,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року у складі судді Марущак Р. М. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2016 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Акопян В. І., Абрамова П. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (далі - ПАТ «Платинум банк», банк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 538/2753CLPS2 (далі - кредитний договір від 12 жовтня 2011 року) на суму 6 884,52 грн строком до 12 квітня 2014 року. 26 вересня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», фактор 1) укладено договір факторингу № 20120926-Г, за яким банк відступив право вимоги за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року новому кредитору; 08 жовтня 2012 року фактор 1 уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», фактор 2) договір факторингу № 2, яке, у свою чергу, відступило право вимоги за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу від 08 травня 2015 року № 1/15-ФКю (далі - договір факторингу) та реєстру боржників (додаток № 5 до договору факторингу), відповідно до яких позивач набув право вимоги за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року у сумі 8 076,5 грн. Позичальник припинив виконання зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів з 15 березня 2012 року, а з 25 вересня 2012 року за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року зупинено нарахування процентів.

За викладених обставин ТОВ «Кредекс Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість у сумі 8 076,5 грн, в тому числі: 5 467,30 грн - за тілом кредиту, 1 913,20 грн - за процентами, 696,00 грн - нараховану пеню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не підтвердив доказами надання відповідачу кредиту, розмір заборгованості, період нарахування пені, рух коштів на кредитному рахунку. Також суд вказав на те, що у справі відсутні докази направлення ОСОБА_5 письмових повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором до нових кредиторів, яка підлягає виконанню позичальником; відповідач не надав суду договір факторингу від 26 вересня 2012 року № 20120926-Г для перевірки законності відступлення грошової вимоги до інших факторів (наявності у договорі умови, яка передбачала наступне відступлення фактором права грошової вимоги третім особам).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, неодноразово заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з цим суд першої інстанції правомірно вирішив спір на підставі поданих сторонами доказів. Суд наголосив на тому, що витребування певних доказів або ж повідомлення позивача про необхідність подання документів суперечить принципам рівності сторін і змагальності цивільного судочинства, передбаченим у частині четвертій статті 10 ЦПК України 2004 року. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував існування обставин, які перешкоджали йому надати до суду першої інстанції долучені до апеляційної скарги докази.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, надісланій 10 квітня 2016 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кредекс Фінанс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 січня 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п'яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у додатках до позовної заяви суду надавались листи ПАТ «Платинум Банк» як первісного кредитора, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з переліком кредитних договорів, за якими відбулось відступлення права вимоги; надання договору про відступлення права вимоги від 26 вересня 2012 року № 20120926-Г є неможливим, оскільки ТОВ «Кредекс Фінанс» не є стороною цього договору. На думку позивача, суди попередніх інстанцій відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України повинні витребувати необхідні документи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за яким банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 6 884,52 грн до 12 квітня 2014 року зі сплатою 36,0 % річних, сплати комісії за надання кредиту у сумі 180,00 грн та комісії за обслуговування кредиту - 207,00 грн (пункт 1.1.1 кредитного договору від 12 жовтня 2011 року); погашення кредиту мало здійснюватися шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів (рівними частинами) відповідно до погодженого сторонами графіка (пункт 2.7 кредитного договору від 12 жовтня 2011 року).

Відповідно до пункту 7.2 кредитного договору від 12 жовтня 2011 року банк має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

26 вересня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 20120926-Г, у тому числі за укладеним з ОСОБА_5 кредитним договором від 12 жовтня 2011 року.

08 жовтня 2012 року ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року, сторони уклали між собою договір факторингу № 2.

08 травня 2015 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 1/15-ФКю (далі - договір факторингу від 08 травня 2015 року), у тому числі за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частин першої та третьої статті 10 ЦПК України у редакції, чинні на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції (далі - ЦПК України 2004 року), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, подання суду доказів є обов'язком сторони, яка має довести обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналогічні положення щодо диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін містяться у статтях 12, 13 ЦПК України.

Позивачем надані документи щодо обсягу придбаного права вимоги до ОСОБА_5

Відповідач належно повідомлялась про час та місце розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте в судові засідання не з'явилася, обставини дійсності договорів факторингу, наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року у письмовому вигляді не оспорювала, будь-яких клопотань у справі не заявляла.

У такому разі у судів попередніх інстанцій не було правових підстав ставити під сумнів дійсність договору факторингу від 08 травня 2015 року, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» як новий кредитор отримало право грошової вимоги за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року.

Водночас відсутність доказів повідомлення боржника про заміну кредитора з огляду на частину другу статті 516 ЦК України не звільняє ОСОБА_5 від обов'язку належно виконати зобов'язання за кредитним договором.

На момент укладання договору факторингу від 08 травня 2015 року загальна сума заборгованості боржника новому кредитору - ТОВ «Кредекс Фінанс», становила 8 076,50 грн, у тому числі: 5 467,30 грн - тіло кредиту, 1 913,20 грн - проценти, 696,00 грн - пеня.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За викладених обставин, борг, який виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року, підлягає стягненню на користь нового кредитора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, то рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2016 року слід скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

ТОВ «Кредекс фінанс» за подання позовної заяви сплатило 243,60 грн, за подання апеляційної скарги - 267,96 грн, за подання касаційної скарги - 292,32 грн, разом - 803,88 грн.

Зважаючи на те, що вимоги заявленого позову задоволено, зазначені витрати за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2011 року № 538/2753CLPS2 у сумі 8 076,50 грн, у тому числі: 5 467,30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 913,20 грн - заборгованість за процентами, 696,00 грн - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судові витрати у сумі 803,88 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв
В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик