Справа № 372/4193/19
Провадження 2-з-36/19
ухвала

Іменем України

22 листопада 2019 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Бенчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Регіону», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кобилецький В.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що має намір у подальшому звернутись до суду із позовною заявою, та просив забезпечити позов шляхом зупинення реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження № 59134026, яке перебуває у проваджені приватного виконавця ОСОБА_6 Михайла Михайловича, а саме: земельної ділянки площею 0,1791 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0036; земельної ділянки площею 0,1292 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0037; земельної ділянки площею 0,1822 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0040 та заборонити приватному виконавцю ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення електронних торгів в межах процедури виконавчого провадження № 59134026, щодо реалізації арештованого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1791 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0036; земельної ділянки площею 0,1292 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0037; земельної ділянки площею 0,1822 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:025:0040, мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони вчинення дій, призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.

Розгляд заяви проводився у порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без виклику сторін.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві позивач посилається на наміри пред`явити у майбутньому позов до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Регіону», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Суд вважає, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу вчинення саме відповідачами будь-яких дій, направлених на відчуження нерухомого майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог заяви, неспівмірність запропонованих заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.М. Зінченко