КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3985/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського суду Київської області від 26 листопада 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення доказів, в якій просив суд витребувати з Товариства обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» розрахунки на зразках квитанцій розрахункової книжки об`єм природного газу та його вартість на одну особу ОСОБА_1 за кожний місяць окремо за період з листопада 2015 року по квітень 2017 року по встановленим нормам споживача із врахуванням однієї особи пільгової категорії та сплачених сум.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву, мотивуючи тим, що з метою подальшого звернення до суду з позовом він спершу подав заяву про забезпечення доказів, оскільки ТОВ «Київоблгаз збут» виставляв рахунки, які не відповідають чинному законодавству. Вважає, що його дії є правомірними і відповідають статті 116, 117 ЦПК України.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що заявником при подачі заяви про забезпечення доказів не було дотримано вимог ст.ст. 116, 117 ЦПК України.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Забезпечення доказів - процесуальна дія суду, яка вчиняється за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Порядок звернення до суду із заявою про забезпечення доказів урегульовано статтями 116, 117 ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів відбувається за зверненням зацікавленої особи, яке оформляється у вигляді письмової заяви. Заява повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України.

Аналіз вищенаведених процесуальних норм вказує на те, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені частиною 1 статті 117 ЦПК України, серед яких - докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити (ці обставини повинні входити до предмета доказування у справі); обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

До того ж, заявник, який може набути статут позивача, повинен в загальних рисах визначити підстави та предмет майбутнього позову і обґрунтувати, чому заява про забезпечення доказів подається до подання позовної заяви.

Як встановлено колегією суддів та вбачається із змісту заяви, що звертаючись в суд із заявою про забезпечення доказів, заявник ОСОБА_1 обґрунтовував доводи тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 1994 року квартира, в якій він проживає, була розподілена в користуванні, виділено йому одну кімнату в квартирі, з ним укладено окремий договір найму житлового приміщення. В червні 2015 року він уклав договір з ПАТ ««Київоблгаз» на послуги з газопостачання з установкою лічильника та відкриття особового рахунку. За період з 19 листопада 2015 року по 06 квітня 2017 року через відсутність лічильника, що був тимчасово знятий, виникли спірні питання щодо нарахування об`єму та вартості газу. Зазначав, що ТОВ «Київоблгаз збут» зобов`язано було на період відсутності лічильника, з урахування розподілу житла, здійснювати нарахування окремо на одну особу на його особовий рахунок із врахування норм пільгового споживання, оскільки він є ліквідатором ЧАЕС І категорія, однак на його особовий рахунок надсилались рахунки з кількістю чотирьох зареєстрованих осіб в квартирі. Посилаючись на те, що на свої звернення від 07 серпня 2018 року, від 27 грудня 2018 року та інші він отримав відмову, просив суд витребувати з Товариства обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» розрахунки на зразках квитанцій розрахункової книжки об`єм природного газу та його вартість на одну особу ОСОБА_1 за кожний місяць окремо за період з листопада 2015 року по квітень 2017 року по встановленим нормам споживача із врахуванням однієї особи пільгової категорії та сплачених сум.

Подана ОСОБА_1 заява не містить відомостей, що стосуються обставин для доказування яких слід застосувати заходи забезпечення доказів та обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів, а саме: обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також підстави та предмет майбутнього позову.

Отже, перевіряючи відповідність поданої заяви вимогам ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зміст заяви ОСОБА_1 не відповідає вимогам статей 116, 117 ЦПК України, а відтак заявник не дотримався процесуального порядку її пред`явлення.

У разі невідповідності заяви вимогам статей 116, 117 ЦПК України застосуються наслідки, встановлені частиною 4 статті 117 ЦПК України, а саме повернення заяви.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 заяви про забезпечення доказів ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги заявника не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно керувався тим, що заходи по забезпеченню доказів не можуть здійснюватись судом лише на підставі звернення суб`єкта доказування. Підстави та порядок забезпечення доказів чітко визначені нормами 116, 117 ЦПК України. Зазначені норми передбачають не тільки заходи, що сприяють суб`єкту доказування у забезпеченні доказів, а також встановлюють приписи для запобігання безпідставного звернення до суду із заявою під приводом забезпечення доказів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського суду Київської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: