Номер провадження: 22-ц/813/7463/19
Номер справи місцевого суду: 496/2912/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію,

встановив:

18 липня 2018 року Акціонерне товариство (далі АТ) «Одесаобленерго» звернулось до суду з позовом, в якому просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 11407,30 грн., крім того стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 1411,92 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що АТ «Одесаобленерго» постачає електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі відкритого на ім`я ОСОБА_3 особового рахунку № НОМЕР_1 , який після проведення в АТ «Одесаобленерго» уніфікації номерів особових рахунків у червні 2018 року, став номером особового рахунку 06029/496.

10.08.2017 року при проведенні перевірки на предмет дотримання «Правил користування електричною енергією для населення» (далі ПКЕЕН) персоналом АТ «Одесаобленерго» за вказаною адресою в присутності ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_3 , було виявлено порушення зазначених ПКЕЕН, а саме самовільне підключення до електромережі енергопостачальника АТ «Одесаобленерго» мимо приладу обліку, про що працівниками РЕМ у присутності ОСОБА_2 10.08.2017 року було складено акт про порушення ПКЕЕН № 8000810.

28.08.2017 року відбулося засідання Біляївського РЕМ з розгляду акту про порушення ПКЕЕН, на яке прибула ОСОБА_2 і повідомила, що її мати внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », пояснила, що вона має довіреність від матері, і не проживає за адресою виявлення правопорушення та не споживає там електричну енергію. Після оголошення протоколу засідання ОСОБА_2 відмовилася від підпису у ньому та покинула приміщення Біляївського РЕМ. Відповідно до розрахунку кількості недоврахованої електричної енергії, її загальна вартість склала 11407 грн. 30 коп. (а.с.15, 16).

Крім того, із показань електролічильника №2211311 за особовим рахунком № 158/ НОМЕР_2 , за період з серпня 2017 року по січень 2018 року споживачем спожито електричної енергії у розмірі 1119 квт./год., що становить 1411,92 грн.

19.04.2018 року на адресу Біляївського РЕМ надійшов лист від ОСОБА_2 , в якому вона просила списати заборгованість, що існує за квартирою АДРЕСА_2 та укласти з нею договір про надання послуг з електропостачання та опломбувати лічильник. На даний лист Біляївським РЕМ було надано письмову відповідь №903 про відсутність підстав для списання боргу у зв`язку з відсутністю добровільної оплати та надано роз`яснення щодо документів, які необхідні для укладання договору між сторонами.

В свою чергу, 06.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала (а.с.49-53).

Також просила в позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію відмовити частково, на суму 658,56 грн., які нею були сплачені добровільно.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 також посилалась на те, що позивачем не надано підтвердження існування фактичних договірних відноси, які б діяли на момент складання акту про порушення №8000810 від 10.08.2017 року, а сам акт складений з наступними порушеннями:

не вказана потужність жодного з приладів, що описуються, а також їх сумарна потужність; жодних показників будь-яких вимірів електричних приборів в акті не вказано;

в акті не заповнені всі графи та рядки, зокрема перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до електричної мережі, та режим роботи, перелік об`єктів або струмоприймачів, відключених від елетропостачання, а тому незрозуміло якими показниками керувався позивач, визначаючи суму заборгованості в розрахунку кількості недоврахованої електроенергії та її вартості.

Крім того, в порушення п. 53 ПКЕЕН в матеріалах справи відсутній доказ щодо повідомлення споживача про засідання комісії, яке відбулося 28.08.2017 року, хоча в акті №8000810 від 10.08.2017 року і в Повідомленні засідання комісії призначене на 30.08.2017 року, а тому споживач був позбавлений можливості надати комісії свої пояснення та заперечення. Також ОСОБА_2 вказала, що розрахунок кількості недоврахованої електроенергії та її вартості №8000810 не містить необхідних посилань на пункти ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення ПКЕЕН. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за фактично спожиту електричну енергію з ОСОБА_3 у розмірі 1411,92 грн. за період з серпня 2017 року по січень 2018 року зазначає, що за цей період по особовому рахунку № НОМЕР_3 496 було двічі сплачено на користь позивача заборгованість за фактично спожиту електричну енергію: у розмірі 411,60 грн. та 246,96 грн., а всього 658,56 грн., а тому вимога про стягнення 1411,92 грн. є необґрунтованою.

ОСОБА_2 також посилалась на те, що копії технічного паспорту, акт опломбування, договори укладені між нею з АТ «Одесаобленерго» 09.03.2010 року, не можуть служити доказом існування фактичних договірних відносин між сторонами у 2017 році, так як були укладені ще у 2010 році. Крім того, договори про поетапне погашення заборгованості від 09.03.2010 року були укладені між ВАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_6 , а підписані ОСОБА_2 , яка не мала повноважень діяти від імені ОСОБА_6 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року позовну заяву АТ «Одесаобленерго» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Одесаобленерго» збитки за необліковану електричну енергію у розмірі 11407,30 грн., та заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1411,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн.

В задоволенні позову АТ «Одесаобленерго» до ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року та постановлення нового, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 658,56 грн., в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

04 жовтня 2019 року від АТ «Одесаобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому вони просили рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 21.11.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 21.11.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Одесаобленерго» збитки за необліковану електричну енергію у розмірі 11407,30 грн., районний суд виходив із того, що в АТ «Одесаобленерго» виникло право вимагати повернення безпідставного збагачення від ОСОБА_3 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок та яка є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а тому саме вона зобов`язана повернути безпідставно набуте або збережене майно потерпілому - позивачу. При цьому повернення безпідставно набутого майна, з урахуванням специфіки товару, має відбуватися шляхом відшкодування його вартості за приписами ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04.05.2006 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Методика).

Крім того, судом підставно стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1411,92 грн, оскільки відповідач отримала електричну енергію, про те, не сплатила її вартість.

Відмовляючи в позові до ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що вона не є власником вказаної квартири та відповідно не є споживачем електроенергії в ній.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення ПКЕЕН шляхом розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Так, статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Одесаобленерго» постачає електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відкритий на ім`я ОСОБА_6 особовий рахунок № НОМЕР_1 , який після проведення уніфікації особових рахунків в АТ «Одесаобленерго» у червні 2018 року, став особовим рахунком № НОМЕР_4 , та підтверджує існування договірних відносин між сторонами.

ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », про що свідчить довідка ГУ ДМС України в Одеській області від 16 лютого 2006 року (а.с.42).

На підтвердження позовних вимог, АТ «Одесаобленерго» зазначило,що відповідно до п. 3.1. п. 5 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку. Згідно з п. 3.3. Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; за кількістю днів: якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Враховуючи викладене, позивач зазначив, що згідно розрахунку кількості недоврахованої електроенергії та її вартості № 8000810 добова величина розрахункового споживання електричної енергії була визначена через проводи, якими здійснене самовільне підключення (згідно акту - мідний ізольований 1 двожильний площею перерізу 2,5 мм2), на підставі п. 3.5. за формулою (2.7.) Методики. Довготривалий допустимий струм для мідного ізольованого проводу 1 двожильного площею перерізу 2,5 мм2 дорівнює 25 А. У зв`язку з цим та на підставі формули (п. 2.7.) Методики - потужність самовільного підключення, щовизначається за формулою у разі підключення до однієї фази, складає 39,6 квт./год., із розрахунку 8 год. в день. Оскільки кількість днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення,183 (з 09.02.2017 по 10.08.2017); тарифи за вказаний період: 0,714, 1,29, 1,638, 0,9 та 1,68 грн. за 1 квт./год., то сума недоврахованої електроенергії, яка має бути сплачена споживачем поставщику, склала 11407,30 грн., із розрахунку 7247 квт (а.с.16).

Ухвалюючи судове рішення, суд виходив із того, що 10 серпня 2017 року працівниками Біляївського РЕМ за вищевказаною адресою була проведена перевірка, внаслідок якої було встановлено порушення ПКЕЕН, яке виразилось у самовільному підключенні електроустановки споживача до електромережі енергопостачальника АТ «Одесаобленерго» мимо приладу обліку (електроенергія споживалася, приладом обліку не обліковувалась, прилад обліку відключений, живлення проходить минаючи прилад обліку на післяобліковому авоматичному вимикачі).

Саме у зв`язку з цими обставинами, уповноваженими працівниками в присутності ОСОБА_2 - доньки ОСОБА_3 , було складено Акт про порушення № 8000810 від 10 серпня 2017 року, від підпису якого остання відмовилась (а.с.10-11).

У вказаному акті в графі «перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до електричної мережі, та режим роботи» зазначено, що немає можливості переписати електроприймачі. Дозволена потужність споживання відповідно до договору 3 квт.

Також суд взяв до уваги відповідну схему безоблікового підключення та фототаблицю (а.с. 12,13).

У відповідності до абзацу 1 та 2 пункту 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення № 8000810 від 10 серпня 2017 року було складено трьома представниками енергопостачальника (а.с.10-11).

У відповідності до протоколу №82 від 28.08.2017 року засідання комісії Біляївського РЕМ з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, складеного на підставі акту про порушення № 8000810 від 10.08.2017 року, кількість недоврахованої спожитої електроенергії склала 7247 квт, що становить 11407,30 грн. (а.с.16).

Оскільки ОСОБА_2 відмовилась від одержання копії протоколу засідання комісії № 82 від 28.08.2017 року, його копію було надіслано на адресу ОСОБА_3 рекомендованим листом із повідомленням, який міститься в матеріалах справи (а.с.17).

Додатковою обставиною у справі, яка свідчить про отримання копії протоколу засідання комісії, є лист ОСОБА_2 від 13 квітня 2018 року на адресу Біляївського РЕМ, в якому йдеться про те, що «на підставі Акту № 8000810 від 10 серпня 2017 року був складений Протокол № 82 від 28 серпня 2017 року, згідно якого нараховані до сплати на користь Біляївського РЕМ 11 407,30 грн. ... Про всі ці обставини я узнала з листів Біляївського РЕМ.» (а.с. 23).

З цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що про існування протоколу комісії відповідачі дізналися лише коли отримали позовну заяву з додатками, тому не мали змоги його оскаржити, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що акт № 8000810 від 10.08.2017 року складений з грубими порушеннями, а тому не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, порядок складення та оформлення акта про порушення регламентується п. 53 ПКЕЕН та розділом 4 Методики. Згідно з п. 4.2. Методики акт про порушення оформляється згідно з формою, наведеною в додатку 3. На виконання вимог п.п. 4.6., 4.7. Методики в акті про порушення № 8000810 від 10.08.2017 року зазначені всі необхідні для розрахунку параметри, графічне зображення схеми підключення електроустановки. В акті про порушення заповнені всі графи та рядки без пропусків, без виправлення та підчищення. Текст в акті однозначний, без можливості подвійного тлумачення (а.с.10-11).

Крім того, в п. 5 акта про порушення зроблено запис «Нет возможности переписать имеющиеся токоприемники», у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 допустити уповноважених представників АТ «Одесаобленерго» визначити перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до електричної мережі.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що матеріали справи жодним чином не спростовують факт виявленого порушення ПКЕЕН відповідачкою ОСОБА_8 , у вигляді самовільного підключення до електромережі енергопостачальника АТ «Одесаобленерго» з порушенням схеми обліку.

Доводи апелянта про те, що стягнута судом сума заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1411,92 грн., є необгрунтованою та завищеною, оскільки не враховано сплачені на особовий рахунок грошові кошти в сумі 411,60 грн. та 246,96 грн., а всього 658,56 грн., є помилковими і безпідставними.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що вимогу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 1411,92 грн. було визначено станом на дату подачі позовної заяви а саме на 18.07.2018 року, з урахуванням всіх сплат, які були здійснені апелянтом на цей час. Тоді як, апелянт вніс на свій особовий рахунок грошові кошти в сумі 246,96 грн. та 411,60 грн. - 15.12.2017 року та 11.01.2018 року відповідно, тобто до дати остаточного визначення розміру заборгованості та подання позову. Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи зазначену позовну вимогу, абсолютно правомірно відхилив посилання відповідача на ці обставини, оскільки сплачені суми вже були враховані позивачем при поданні позову.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра