Апеляційне провадження №22-ц/824/2998/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судд Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 381973 грн. 49 коп. Свої вимоги обґрунтувало тим, що 26 березня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір «Автопакет», відповідно до умов якого ОСОБА_2отримала кредит з метою купівлі автомобіля у сумі 154 157 грн. строком на 7 років - до 26 березня 2015 року зі сплатою 19,9 % річних, а поручитель ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед позивачем за належне виконання позичальником кредитних зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного договору загальний розмір заборгованості станом на 21 травня 2015 року становив 381 973 грн. 49 коп., із яких: тіло кредиту - 138 809 грн. 05 коп., несплачені відсотки - 153 583 грн 89 коп., пеня - 89 480 грн. 55 коп., яку відповідачі відмовились добровільно погашати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, забезпечених порукою, має непогашений борг, який підлягає стягненню на користь банку.Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року позов задоволений. Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2була відхилена, рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями по справі, ОСОБА_2 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту залишено без змін, ухвалу Апеляційного суду міста Києва в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відсотками та пенею скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В якості підстави для такого свого рішення Верховний Суд зазначив, що стягуючи з позичальника заборгованість за тілом кредиту, суди дійшли правильного висновку про доведеність факту неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та наявності непогашеного боргу (розміру наданого кредиту), який має бути повернутий банку. При цьому суди прийшли вірного висновку про відсутність підстав для застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки відповідної заяви відповідачі не подавали. Таким чином рішення та ухвала судів попередніх інстанцій в частині стягнення із відповідачів заборгованості за кредитом були ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому в цій частині підлягають залишенню без змін. В той же час, ухвалюючи рішення про задоволення вимог банку про стягнення з відсотків і пені, суди не звернули увагу на нарахування таких відсотків та пені після закінчення строку дії кредитного договору (станом на 21 травня 2015 року), що й стало підставою для скасування в цій частині судового рішення з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши обставини справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та нарахованою пенею в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку:

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд виходив із доведеності факту неналежного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань, забезпечених порукою, внаслідок чого відповідачі мають заборгованість, яка станом на 21 травня 2015 року становить 381 973 грн. 49 коп., із яких: тіло кредиту - 138 809 грн. 05 коп., несплачені відсотки - 153 583 грн. 89 коп., пеня - 89 480 грн. 55 коп. В той же час з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погодитися не може.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.03.2008 року позивач уклав з відповідачами договір «Автопакет», за умовами якого ОСОБА_2 отримала цільовий кредит у розмірі 154 157,00 грн. для купівлі автомобіля і зобов'язалась до 26.03.2015 року повернути кредитні кошти за встановленим графіком, а ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед Банком за належне виконання позичальником умов кредитного договору в солідарному порядку. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а відповідачі своїх зобов'язань за договором кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 138 809 грн. 05 коп. З даними твердженнями погодився й Верховний Суду при перегляді даної справи в касаційному порядку, залишивши рішення в цій частині в силі.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитом в частині нарахованих відсотків та пені, суд не звернув увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

У відповідності до вимог ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором. Тобто, виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту в строк до припинення кредитного зобов'язання, зазначеного в даному випадку в п. 1.1.4 кредитного договору терміном погашення до 25 березня 2015 року. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу такого строку права кредитора можуть бути захищені в порядку ст. 625 ЦК України за умови пред'явлення відповідних вимог.

Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року справа № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в частині стягнення нарахованих відсотків та пені за невиконання зобов'язань підлягає задоволенню за період нарахування до 25 березня 2015 року. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за несплаченими відсотками у розмірі 149 386,98 грн. та заборгованість за пенею у розмірі 62 669,91 грн. Разом із основною заборгованістю за тілом кредиту загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 350 865,94 грн.

Колегія суддів відхиляє подану до апеляційного суду заяву ОСОБА_2 про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки у в порушення встановленої ст. 267 ЦК України процедури така заява в суді першої інстанції не заявлялася.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України). Враховуючи дані норми та розмір сплаченого ОСОБА_2 судового збору при подачі апеляційної та касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави 839,11 грн. судового збору, з ОСОБА_2 в дохід Держави 225,38 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених та відхилених позовних вимог.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Положеннями ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення зазначено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками та пенею, загальної заборгованості за договором та розподілу судових витрат по справі, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в частині стягнення на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за відсотками та пенею, а також загальної суми заборгованості за кредитним договором №65/АП/32/2008-980 від 26.03.2008 року, а також розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №65/АП/32/2008-980 від 26.03.2008 року у розмірі 350 865 (триста п'ятдесят тисяч вісімсот шістдесят п'ять) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави 839 (вісімсот тридцять дев'ять) грн. 11 коп. судового збору пропорційно до розміру задоволених та відхилених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Держави 225 (двісті двадцять п'ять) грн. 38 коп. судового збору відповідно до розміру задоволених та відхилених позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько