КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/4448/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Коренюк А.М.
753/3074/17-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управлення юстиції у місті Києві, Сьома Київська державна нотаріально контора міста Києва про визнання недійсним заповіту та продовження строку прийняття спадщини, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту та продовження строку прийняття спадщини.

17 січня 2019 року представник позивача - ОСОБА_4 подав заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на ст. 257 ЦПК України, яка ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року задоволена, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в судовому засіданні 17 січня 2019 року сторонами було надано пояснення по справі, заслухано додаткові пояснення сторін, судом оголошено про закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами та перейдено до судових дебатів. На стадії судових дебатів, після виступу позивача, судом було оголошено технічну перерву. Після перерви позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду, яка задоволена судом та залишено позов без розгляду. Під час технічної перерви судом позивачу було роз'яснено, що представником позивача було невірно обрано спосіб захисту його прав, у зв'язку з чим останнім було помилково подано заяву про залишення позову без розгляду. Уважає, що судом було порушено норми процесуального права, оскільки заява про залишення позову без розгляду в порушення п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України подана на стадії розгляду справи по суті та не відповідає вимогам встановленим ст. 183 ЦПК України, оскільки не містить підстав для її подання та розгляду судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Установлено, що в лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду, за яким відкрито провадження ухвалою від 16.03.2017 року та призначено розгляд справи на 26.04.2017 року.

23.11.2017 року постановлено ухвалу за заявою позивача про забезпечення доказів.

23.07.2018 року постановлено ухвалу про призначення даної справи до розгляду по суті.

Відповідно до протоколу судового засідання від 17.01.2019 року, розгляд справи розпочато по суті, сторони надали пояснення, досліджено матеріали справи, перейдено до стадії судових дебатів, у яких виступив представник позивача ОСОБА_4 та просив позов ОСОБА_2 задовольнити ( а.с. 177-180).

У подальшому суд зі стадії судових дебатів повернувся до стадії дослідження письмових доказів та оголосив технічну перерву, після якої представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, підписану ним та ОСОБА_2, яка судом задоволена.

У заяві, представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2 просили суд залишити позов без розгляду, посилаючись на ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції послався на п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, зазначивши про те, що підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 не встановлено.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Частиною 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Системний та логічний аналіз указаних норм права у їх сукупності свідчить про те, що позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті, а не на будь-якій стадії судового процессу на відміну від відмови від позову.

Як убачається з матеріалів справи, то заява про залишення позову без розгляду, подана представником позивача в судовому засіданні 17 січня 2019 року на стадії розгляду справи по суті фактично на стадії судових дебатів, що не передбачено нормами процесуального права.

Зазначене вказує на те, що суд першої інстанції у даному випадку не мав правових підстав приймати заяву ОСОБА_2 про залишення його позову без розгляду, у зв'язку з чим ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук