Справа № 361/7377/18
Провадження № 2/361/1088/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 березня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н від 02 червня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 16 жовтня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі

21 250 грн. 35 коп., яка складається з: 240 грн. 84 коп. тіло кредиту, 2398 грн. 89 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 17 122 грн. 51 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 988 грн. 11 коп. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 250 грн. 35 коп., а також судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, сторонам у справі встановлені строки для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

21 травня 2018 року назву позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк змінено на Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від

02 червня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.63 Договору).

ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно п. 2.1.1.5.5 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_3 і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Згідно із п. 2.1.1.12.6 за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

У п. 2.1.1.12.6.1 ОСОБА_3 і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі при непогашенні суми простроченого кредиту на суму 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Відповідачем були порушенні умови договору і згідно із розрахунку заборгованості за договором б/н від 02 червня 2015 року, станом на 16 жовтня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 21 250 грн. 35 коп., яка складається з: 240 грн. 84 коп. тіло кредиту,

2398 грн. 89 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 17122 грн. 51 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 988 грн. 11 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальником, у якій зазначено що, підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між сторонами кредитний договір. Однак, зазначені ОСОБА_3 та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивачем не надано доказів, а судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_3 є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці ОСОБА_3 мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповіднобанком не доведено факту погодження між сторонами при укладенні договору підстав та умов нарахування відсотків, сплати комісії та пені.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти.

Таким чином, надані позивачем ОСОБА_3 та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 02 червня 2015 року.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав від позивача кредитні кошти, однак позивачем не було доведено ту обставину, що відповідачем підписані ОСОБА_3 та Правила надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною до анкети-заяви.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки розмір процентів не визначений умовами кредитного договору, то позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Розрахунок процентів здійснюється за формулою: [Сума боргу] х [Ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів]= [Сума]. Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає 142 грн. 79 коп.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, оскільки передбачена договором між сторонами пеня за своє правовою природою є неустойкою, розмір якої в даному разі значно перевищує розмір боргу, тому вимоги в частині сплати пені, з огляду на їх надмірність порівняно із сумою збитків наданих позивачу, підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 240 грн. 84 коп.

Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення штрафів з відповідача на користь позивача суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від

21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на корить позивача штрафів у розмірі 1488 грн. 11 коп.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 624 грн. 47 коп. за кредитним договором № б/н від 02 червня 2015 року, з яких: 240 грн. 84 грн. тіло кредиту; 142 грн. 79 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 240 грн. 84 коп. пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн. 77 коп. (1762х2 624,47/21250,35).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 141, 264, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість в розмірі 624 грн. 47 коп. (шістсот двадцять чотири гривні сорок сім копійок) за кредитним договором № б/н від 02 червня 2015 року з яких: 240 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом; 142 грн. 79 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 240 грн. 84 коп. заборгованість за пенею.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судовий збір в розмірі 51 грн. 77 коп. (пятдесят одна гривня сімдесят сім копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.