Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 206/6699/15-ц

провадження № 61-34361св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального Каримова Неля Сабіровна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївни, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна Анжеліка Валеріївна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Філія «Кей Стоун Дніпропетровськ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Стоун»,

третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року у складі судді Зайченко С. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі - ТОВ «Ключове рішення»), Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального Каримової Н. С., приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіної Н. М., приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу

Козіної А. В., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Філії «Кей Стоун Дніпропетровськ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Стоун» (далі - Філія «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун»), третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсним договору іпотеки, визнання прилюдних торгів такими, що проведені з порушенням закону, визнання протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна недійсним, визнання акту про реалізацію нерухомого майна, свідоцтва про придбання нерухомого майна на торгах незаконними, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав власності.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09 вересня 2008 року

№ DNKGA у розмірі 1 257 559,98 грн. На виконання зазначеного судового рішення 21 вересня 2010 року виданий виконавчий лист

№ 2-9053/2010.

Постановою державного виконавця Самарського районного відділу державної виконавчої служби від 01 червня 2011 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 1 257 559,98 грн, у межах якого складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком про вартість об'єкта оцінки арештованого майна

від 31 жовтня 2011 року, вартість квартири визначено у розмірі 352 834,00 грн.

Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна прилюдні торги з реалізації спірної квартири з початковою ціною 352 834,00 грн були призначені на 25 січня 2012 року, однак не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців, у зв`язку з чим 27 січня 2012 року державним виконавцем було проведено уцінку квартири на 25 відсотків, та визначено її нову вартість у розмірі 264 625,50 грн.

Відповідно до протоколу про проведення торгів з реалізації арештованого майна від 05 березня 2012 року, переможцем прилюдних торгів визнано єдиного зареєстрованого продавця - ТОВ «Ключове рішення» в особі директора ОСОБА_5., який придбав квартиру за ціною 264 625,50 грн.

20 квітня 2012 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складений акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна боржника, затверджений начальником Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, яким визнано переможцем торгів ТОВ «Ключове рішення» в особі директора ОСОБА_9 який у повному обсязі вніс грошові кошти на рахунок Державної виконавчої служби України.

19 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С. видано ТОВ «Ключове рішення» свідоцтво на придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Посилався на те, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , були проведені з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема після спливу тридцяти днів після здійснення державним виконавцем уцінки майна, за наявності лише одного покупця, що було наслідком відсутності публікації про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації та призвело до зменшення можливості участі у торгах потенційних покупців, і негативно вплинуло на формування ціни реалізації арештованого майна. Майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, на кого з подружжя воно оформлене, однак виставляючи на продаж на прилюдних торгах предмет іпотеки, державний виконавець не урахував, що спірне нерухоме майно належало частково на праві приватної власності ОСОБА_4 , а частково - на праві спільної сумісної власності йому та ОСОБА_4 , а отже він є його співвласником, з огляду на, що при проведенні прилюдних торгів належне йому майно було фактично відчужене без його відома та згоди, а також без дозволу органу опіки та піклування, чим порушено право на житло їх малолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження. Крім того вказував на те, що договір іпотеки, на підставі якого майно було передано в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений без дозволу органу опіки та піклування, а тому ТОВ «Ключове рішення» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 , з порушенням діючого законодавства, а тому ні зазначене товариство, ні наступний власник нерухомого майна - ОСОБА_3 , якому було продано спірне майно за договором купівлі-продажу, не можуть вважатися його добросовісними набувачами.

Посилаючись на наведене, позивач просив: визнати недійсним договір іпотеки від 09 вересня 2008 року № DNKOGA, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А. В, зареєстрований у реєстрі за № 60; визнати прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 і та належить ОСОБА_4 ,проведені 05 березня 2012 року на виконання судового рішення за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-9053/2010, такими, що відбулися з порушенням вимог закону; визнати недійсним протокол Філії «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун» від 05 березня 2012 року

№ DN1-01 з проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_2 ; визнати незаконним акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна від 20 квітня 2012 року, затверджений начальником Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про реалізацію нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , визнати незаконним і скасувати свідоцтво від 19 липня 2012 року, видане ТОВ «Ключове рішення» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С., про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване у реєстрі за № 2925, та скасувати державну реєстрацію зазначеного свідоцтва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер 11017213), визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2015 року, укладений між ТОВ «Ключове рішення» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М., зареєстрований у реєстрі за № 1205, та скасувати державну реєстрацію зазначеного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 09 вересня 2008 року

№ DNKOGA/1, мотивовано тим, що реєстрацію малолітнього

ОСОБА_6 , 2004 року народження, у квартирі АДРЕСА_1 , було проведено 25 вересня 2008 року, тобто після укладення договору іпотеки, що не свідчить про необхідність отримання згоди органу опіки та піклування на передачу її (квартири) в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, ОСОБА_1 надав свою згоду у формі нотаріально посвідченої заяви на укладення ОСОБА_4 договору іпотеки спірної квартири, тобто виявив своє волевиявлення на укладення такого правочину, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Перехід права власності на спірне нерухоме майно до ТОВ «Ключове рішення» відбувся на умовах та в порядку примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України

від 27 жовтня 1999 року за № 68/5 (далі - Тимчасове положення), які надають державному виконавцю право передати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості на користь іпотекодержателя, яка виникає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Ураховуючи, що згідно з пунктом 4.6 Тимчасового положення, у редакції, що діяла на дату проведення прилюдних торгів, повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів, проведені повторні прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 , відбулися з дотриманням виконавчою службою строків реалізації цього нерухомого майна, повідомлення про проведення прилюдних торгів з продажу якого були розміщені у друкованих періодичних виданнях (газетах) «Народна Правда» і «Ліца».

Суд вважав необгрунтованими твердження ОСОБА_1 про те, що наслідком проведення прилюдних торгів стало фактичне відчуження належного йому нерухомого майна, на що він згоди не надавав, оскільки наявні у справі докази свідчать про протилежне, зокрема надання ним 09 вересня 2008 року нотаріально засвідченої згоди на укладення ОСОБА_4 договору іпотеки та укладення між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору поруки від 09 вересня 2008 року № DNKOGA/1 на забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргапредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на істотні порушення процедури проведення прилюдних торгів, що призвели до штучного зменшення можливого кола покупців та до уцінки майна, зокрема: відсутність інформаційного повідомлення про проведення таких торгів принаймі у двох місцевих друкованих засобах масової інформації, а не лише у виданні «Народна правда» із загальнодержавною регіональною та зарубіжною сферою розповсюдження; відсутність на веб-сайті організації, яка проводила публічні торги інформації про нерухоме майно, що реалізується, у термін не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна, тобто з 30 грудня 2011 року, а не з 05 січня 2013 року, що є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Суди також не звернули увагу, що позивач, як співвласник спірного нерухомого майна, не був повідомлений про його майбутню примусову реалізацію. За таких обставин, спеціалізована організація зобов`язана була відповідно до вимог пункту 4.12 Тимчасового положення припинити прилюдні торги та зняти майно з продажу, чого нею здійснено не було.

Зважаючи на те, що у спірному житловому приміщенні проживала малолітня дитина - ОСОБА_6 , 2004 року народження, при проведенні прилюдних торгів не були дотримані вимоги частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» щодо законодавчо встановленої необхідності отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на відчуження спірного нерухомого майна.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивовані тим, що статтею 45 Закону України «Про іпотеку» визначено, що прилюдні торги проводяться принаймі за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

У матеріалах виконавчого провадження містяться повідомлення від Філії «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун» про публікацію оголошення про проведення торгів на дату 25 січня 2012 року у газеті «Народна правда»

від 05 січня 2012 року та у газеті «Ліца» від 06 січня 2012 року, а також на дату проведення повторних торгів на дату 05 березня 2012 року у газеті «Народна правда» від 16 лютого 2012 року та в газеті «Ліца» від 17 лютого 2012 року, тобто у двох загальнодержавних друкованих виданнях.

Установивши, що малолітній ОСОБА_4 не був власником чи співвласником іпотечного майна, він та його батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на дату укладення договору іпотеки від 09 вересня 2008 року № DNKOGA не були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , а також те, що ОСОБА_4 особисто була присутня на прилюдних торгах та надала свою згоду на їх проведення, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що укладення договору іпотеки спірної квартири, як і її подальший продаж з прилюдних торгів, не може свідчити про порушення права малолітньої дитини на житло.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Н. С., у яких вона посилалася на відсутність підстав для задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог діючого законодавства при проведенні прилюдних торгів.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

04 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 18 серпня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, від якого вони мають малолітнього сина - ОСОБА_6 , 2004 року народження.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 придбала 4/5 часток квартири

АДРЕСА_2 , інша 1/5 зазначеної квартири належала

ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня

1993 року № С-471, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів.

09 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № DNK0GA, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 112 886,77 доларів США на такі цілі: у розмірі 102 026,07 доларів США, з яких 98 000,00 доларів США на споживчі цілі, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 09 вересня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,09 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір поруки № DNK0GA/1, за умовами якого він поручився за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

Також на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором, 09 вересня 2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк укладений іпотечний договір № DNK0GA, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В., зареєстрований уреєстрі за № 60, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку нерухоме майно: квартиру

АДРЕСА_2 і, та належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 23 грудня 1993 року,згідно з розпорядженням від 23 грудня 1993 року № С-471, та договору купівлі-продажу частки квартири від 13 серпня 2004року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М., зареєстрованого у реєстрові за № 3218.

Згідно із заявою, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А. В., зареєстрованою у реєстрі за

№ 3088, ОСОБА_1 надав згоду на укладення його дружиною

ОСОБА_4 договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 і.

На дату укладення договору іпотеки від 09 вересня 2008 року

№ DNK0GA, ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_6 , 2004 року народження, не були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а зареєструвалися за вказаною адресою 25 вересня 2008 року, тобто після укладання іпотечного договору. ОСОБА_1 з 01серпня 1994 року та на дату розгляду справи судами попередніх інстанцій зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 і.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня

2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09 вересня

2008 року № DNK0GA у розмірі 1 257 559,98 грн. На виконання вказаного судового рішення 21 вересня 2010 року виданий виконавчий лист

№ 2-9053/2010.

01 червня 2011 року державний виконавець Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

Таранін В. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Того ж дня ним накладено арешт та оголошено заборону на відчуження всього майна, що належить боржнику ОСОБА_4 .

Відповідно до акту опису й арешту від 25 червня 2011 року, складеного державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Тараніним В. В. описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_4 , яка відповідно до іпотечного договору від 09 серпня 2008 року перебуває у заставі стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначене майно на підставі постанови державного виконавця від 18серпня 2011 року, було оцінено експертом урозмірі 352 834,00 грн.

Відповідно до договору від 23 грудня 2011 року № DNІ231224 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), укладеного між Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та Філією «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун», Філію «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун» визначено уповноваженим органом щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 .

05 січня 2012 року Філією «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун» призначено прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 за початковою ціною

352 834,00 грн, повідомлення про проведення яких 25 січня 2012 року розміщено у газетах «Народна Правда», «Ліца», однак торги не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

27 січня 2012 року державним виконавцем проведено уцінку квартири на

25 відсотків, та визначено її нову вартість у розмірі 264 625,50 грн. Повторні прилюдні торги призначено на 05 березня 2012 року, про що розміщено відповідні повідомлення на офіційному сайті Міністерства юстиції України та здійснені публікації оголошень про проведення прилюдних торгів у газетах «Народна Правда» та «Ліца».

Відповідно до протоколу з реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах від 05 березня 2012 року № DNІ-01, переможцем прилюдних торгів визнано ТОВ «Ключове рішення» в особі директора

ОСОБА_5 , який запропонував початкову ціну - 264 625,50 грн.

20 квітня 2012 року державним виконавцем Самарського відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

Тараніним В. В. складений акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна, яке належить ОСОБА_4

19 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карімовою Н. С. видано ТОВ «Ключове рішення» свідоцтво на придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

28 жовтня 2015 року між ТОВ «Ключове рішення» та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М., зареєстрований у реєстрі за

№ 1205.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац другий статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Частинами першою та другою статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Законом визначені два способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду, та позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог зазначеного закону.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Умови та порядок примусового виконання рішень судів на час виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (у редакції від 01 січня 2012 року), Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999 року, та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (у редакції від 30 листопада 2009 року).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його цивільних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів під час їх проведення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Пунктом 3.5 Тимчасового положення, передбачено, що спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна.Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Зміст інформаційного повідомлення повинен містити: найменування, опис і характеристику нерухомого майна; його місцезнаходження (адресу); 3) стартову ціну;строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів; дату, час та місце ознайомлення з майном;дату, час та місце проведення прилюдних торгів; реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги; кінцевий термін реєстрації для участі у прилюдних торгах; інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів (пункт 3.6. Тимчасового положення).

Згідно з пунктом 3.11 Тимчасового положення, спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Установивши, що Філія «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун» у строки, визначені пунктом 3.5, 3.6 забезпечило публікацію інформаційних повідомлень про проведення прилюдних торгів у двох загальнодержавних друкованих виданнях: «Народна правда» та «Ліца», а також розміщення відповідної інформації на веб-сайті Міністерства юстиції України, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про безпідставність тверджень заявника про відсутність публікації про проведення торгів у засобах масової інформації, що призвело до штучного зменшення Філією «Кей Стоун Дніпропетровськ» ТОВ «Кей Стоун», як спеціалізованою організацією, яка проводить прилюдні торги, можливого кола покупців, і відповідно ціни продажу арештованого майна.

Посилання ОСОБА_1 на те, що повідомлення про прилюдні торги, крім друкованих видань із загальнодержавною сферою розповсюдження, має бути розміщене також у засобах масової інформації з місцевою сферою поширення, висновки судів не спростовують, оскільки територією їх поширення охоплюється вся територія держави, що не має негативного значення для формування ціни реалізації майна.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання порушеними прав та інтересів ОСОБА_1 , як боржника за рішенням Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року, якому на дату реалізації майна на прилюдних торгах на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 належало 4/5 часток квартири АДРЕСА_1 , суди першої та апеляційної інстанції правильно врахували, що позивач, як поручитель за зобов`язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором, який крім іншого, надав згоду на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» та був обізнаний про наслідки неналежного виконання позичальником (його дружиною ОСОБА_4 ) грошових зобов'язань за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги про те, що наслідком реалізації квартири

АДРЕСА_1 є порушення права на житло малолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження є також неспроможними, оскільки судами достовірно встановлено, що ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_6 зареєструвалися у спірній квартирі 25 вересня 2008 року, тобто після укладення договору іпотеки. Зазначене дає підстави вважати правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що як під час укладення оспорюваного договору іпотеки, так і під час передачі на реалізації нерухомого майна права дитини не були порушені.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Зважаючи на викладене та ураховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень його цивільних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів під час проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за захистом яких він звернувся до суди, суди першої та апеляційної інстанції дійшли законного та обгрунтованого висновку про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна були проведені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання їх такими, що проведені з порушенням вимог закону та всі інші позовні вимоги, які є похідними від зазначеної вимоги, не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обгрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. І. Усик

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко