ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/2/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника позивача АТ "АСК "ІНГО Україна" - адвоката Вілько Н.Г., відповідача

ОСОБА_2 та її представника адвоката

Тришака О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року, постановлене суддею Черніцькою І.М., в справі № 607/15995/17 за позовом приватного акціонерного товариства "АСК "ІНГО Україна" до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про відшкодування шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ПАТ "АСК "ІНГО Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (Дерев`яної) про відшкодування шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування в розмірі 309 697, 26 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 28 листопада 2016 року з вини ОСОБА_2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль Toyota Hilux, що належав ТОВ «Український Лізинговий фонд». Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 22 квітня 2016 року, укладеного між ПАТ «АСК ІНГО Україна» та ТОВ «Український лізинговий фонд» позивач виплатив власнику застрахованого автомобіля страхове відшкодування у межах понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля у розмірі 409 697, 26 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», яке відшкодувало позивачу 100 000 грн. У зв'язку з переходом до товариства права вимоги, просило стягнути з відповідача решту суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 309 697, 26 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «АСК «ІНГО Україна» матеріальну шкоду в розмірі 309 697 грн. 26 коп. та 4645 грн. 50 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, вважаючи його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням фактичних обставин справи.

Вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин умов п. 8.2.2. договору добровільного страхування від 22.04.2016 року, укладеного між ПАТ "АСК "ІНГО Україна", який встановлює порядок визначення страховиком розміру страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу на підставі погодженого сторонами рахунку СТО, оскільки з урахуванням того, що ОСОБА_2 не є стороною даного договору та нею не було погоджено жодних рахунків СТО, такий не поширює свою дію на відносини, які виникли між позивачем та відповідачем. Звертає увагу на те, що відносини, які виникли між позивачем та відповідачем ґрунтуються на нормах цивільного законодавства та є бездоговірними.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, вбачає у не дослідженні судом правомірності договору добровільного страхування, зокрема п.5.2 в частині наявності доказів про сплату Страхувальником страхової премії. Звертає увагу, що договір добровільного страхування набирає чинності з дати початку строку дії зазначеної в ньому тільки за умови виконання Страхувальником зобов'язань зі сплати першої частини страхової премії (першого платежу відповідно до п. 6 Договору) в повному обсязі. У випадку, якщо одна із частин страхової премії, яка зазначена у графіку платежів, не сплачена в зазначений термін, договір припиняє свою дію з 00.00 годин дня наступного за днем наступного платежу. З урахуванням відсутності в матеріалах даної справи доказів, які б підтверджували сплату Страхувальником страхової премії згідно вимог п. 5.2. Договору, вважає відсутніми підстави вважати договір страхування на час настання страхового випадку чинним, і як наслідок - законність страхової виплати, здійсненої позивачем на користь власника автомобіля марки «ТОЙОТА» д.н.з. НОМЕР_2.

Крім цього, безпідставними вважає й висновки суду першої інстанції в частині обґрунтованості розміру матеріальної шкоди з посиланням на наявність рахунків СТО без дослідження умов та способів формування останніх і відповідності таких вимогам законодавства, оскільки судом не встановлено, а позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що проведена працівниками СТО дефектовка є належним способом встановлення вартості матеріальної шкоди, а спосіб її проведення відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003 N 142/5/2092, яка в свою чергу є єдиним законодавчим документом, що визначає порядок та умови встановлення вартості матеріальної шкоди та відновлювального ремонту КТЗ й на підставі якої на замовлення ПАТ "АСК "ІНГО Україна" автотоварознавцем ОСОБА_4 був складений наявний у матеріалах справи звіт про оцінку № 224 від 01.12.2016 року, згідно з яким вартість матеріальної шкоди завданої власнику забезпеченого ТЗ становила лише 260 949, 44 грн. Звертає увагу на те, що висновки звіту про оцінку № 224 щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля були складені на підставі ремонтної калькуляції № 227М/16 від 28.01.2017 року, що проводилась в межах операційної системи АUDАТЕХ, яка використовується для підрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, в той час як рахунки СТО формувались менеджерами на підставі проведеної працівниками СТО дефектовки, рівень технічних знань яких та кваліфікація не встановлені. З урахуванням того, що кількість та вартість деталей, які підлягали заміні під час ремонту пошкодженого автомобіля, зазначені в актах виконаних робіт, рахунках СТО та ремонтній калькуляції, суттєво відрізняються від таких, що зазначені у звіті про оцінку № 224; різниця у вартості проведених під час ремонту автомобіля робіт, зазначених у рахунку СТО та ремонтній калькуляції складає близько 10 000 грн. порівняно з такою, що вказані у звіті № 224; огляди автомобіля, відображені в протоколах, проводилися без її залучення, що давало позивачу змогу зловживати в частині формування суми необхідної на ремонт автомобіля, вважає рахунки СТО в порівнянні зі звітом про оцінку № 224 такими, що викликають сумніви, а висловлені нею доводи стосовно завищення вартості проведених робіт та вартості запчастин - такими, що ґрунтувалися на аналізі поданих позивачем доказів і безпідставно не взяті судом до уваги.

Також, на думку апелянта, відмова суду першої інстанції в задоволені клопотання сторони відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яка б дала змогу встановити реальну кількість робіт необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, є необґрунтованою. Звертає увагу на те, що вона не могла самостійно поза межами судового розгляду провести автотоварознавчу експертизу, так як матеріали необхідні для призначення експертизи експерту надає особа, яка цю експертизу замовляє. Вона ж не володіла жодними матеріалами, що давали б можливість самостійно замовити експертне дослідження, так як усі матеріали (протоколи огляду, фото-таблиці, замінені деталі та ін.) зберігаються в позивача. Тому, при зверненні з апеляційною скаргою клопотала про проведення автотоварознавчої експертизи в ході розгляду справи апеляційним судом.

У своєму відзиві ПАТ "АСК "ІНГО Україна" відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи рішення суду законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог закону.

Вказує, що на підтвердження понесених фактичних витрат з відновлення пошкодженого автомобіля позивач надав суду рахунки ГОВ «Кристал Моторс» № СКМ-К-В06695 від 28.11.2016 р. та № СКМ-К-В06914 від 15.12.2016 р., страхові акти № 146609 від 05.12.2016 р. та № 147087 від 20.12.2016 р., платіжні доручення № 10141 від 19.12.2016 р. та № 184 від 05.01.2017 р., а також акти виконаних робіт TOB «Кристал Моторс» № КМ-К-В06695 від 13.01.2017 р. та № СКМ-К-В06914 від 26.01.2017 р.

Доводи відповідача про те, що позивачем надано два документи, які містять різний розмір завданої шкоди власнику автомобіля: рахунки TOB «Кристал Моторс» та звіт № 224 від 28.01.2017 року вважає безпідставними та необґрунтованими з урахуванням вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно якої до страховика (позивача), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Звертає увагу на те, що звіт № 224 від 28.01.2017 року є лише попереднім розрахунком завданої матеріальної шкоди власнику транспортного засобу і визначає можливу, а не остаточну суму, необхідну для відновлення пошкодженого транспортного засобу; не заперечує та не підтверджує витрати, понесені на виконання робіт з фактичного відновлення пошкодженого транспортного засобу «ТОЙОТА», д/н НОМЕР_2. ОСОБА_2 не надано суду будь-яких інших доказів, відмінних від доказів позивача, які б підтверджували інший розмір вартості робіт по ремонту автомобіля.

Також, посилається на те, що відповідачем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження нікчемності чи недійсності договору. Доказом правомірності такого правочину є факт виплати позивачем суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а правовідносини між позивачем та застрахованою ним особою, як між страховиком та страхувальником щодо чинності договору страхування, не є предметом розгляду в даній судовій справі.

Крім того, заперечує щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи в даній справі, оскільки вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у проведенні такої експертизи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тришак О.Г. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача АТ "АСК "ІНГО Україна" адвокат Вілько Н.Г. відносно доводів апеляційної скарги заперечила, вважаючи таку безпідставною, а рішення суду - законним і обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 (а.с. 20).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 22).

22 квітня 2016 року між ПАТ "АСК "ІНГО Україна" та ТОВ «Український лізинговий фонд» укладено договір добровільного страхування № 250526990.16 наземного транспортного засобу "Тойота" (далі - Договір), реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 19).

Відповідно до умов п. 8.2 Договору страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми за вирахуванням розміру франшизи. Розмір страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу визначається страховиком на підставі погодженого сторонами рахунку СТО або на підставі висновку спеціаліста-автотоварознавця про вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобіля (п. 8.2.2).

Розмір франшизи сторони погодили у сумі 12 271,80 грн. (п. 2 Договору).

Згідно протоколів огляду транспортного засобу «Тойота» від 01 грудня 2017 року та від 18 січня 2017 року, автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: дверка задня ліва-деформація (заміна); стійка задня ліва кабіни деформована (ремонт, фарбування); панель кузова задня ліва, деформація (заміна); підкрилок задній лівий (заміна); болотник передній задньої лівої панелі (заміна); болотник задній лівий (заміна); диск заднього лівого колеса (заміна); покришка заднього лівого колеса (заміна); амортизатор задній лівий (заміна); ліва підніжка деформована (заміна); накладка лівої підніжки (заміна); заднє кріплення підніжки (заміна); дверка передня ліва (ремонт, фарбування); задній міст (заміна); ресори задні (заміна); поріг лівий (ремонт, фарбування); кріплення ресор (заміна); трос стоянкового гальма лівий (заміна); карданний вал зміщення (інше); гальмівний циліндр лівий (заміна); гальмівний шланг лівий (заміна); захист паливного бака (заміна); задня ліва арка (ремонт, фарбування). У примітках до протоколів вказано, що в досліджуваному транспортному засобі можливі скриті дефекти на прихованих деталях кузова, які можуть бути виявленими тільки під час безпосереднього огляду відкритого вузла чи наряду-замовлення на виконання робіт на ремонтному підприємстві (а.с.32-33).

Згідно звіту № 224 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, виконаного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження при ДТП з врахуванням ПДВ і без врахування ВТВ станом на 01 грудня 2016 року становить 260 949, 44 грн. (а.с.25-36).

11 лютого 2014 року між ТОВ «Кристал Моторс» і ПАТ «АСК ІНГО Україна» укладено Договір про надання послуг з відновлювального ремонту транспортного засобу (а.с.158).

Пошкоджений автомобіль «Тойота» був новим, 2016 року випуску та підлягав гарантійному ремонту, тому ремонт проводився ТОВ «Кристал Моторс», яке є офіційний дилером Тойота та здійснює технічне обслуговування автомобілів марки «Тойота».

За рахунками ТОВ «Кристал Моторс» № СКМ К-В06695 від 28.11.2016 року та № СКМ-К-В06914 від 15.12.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, становить 423 942, 03 грн. (389 368, 53+34 573,50 грн.) (а.с.51-52).

Згідно акту виконаних робіт ТОВ «Кристал Моторс» за № КМ-К-В06695 від 13 січня 2017 року, ТОВ «Кристал Моторс» виконало роботи з ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, на суму 389 368, 53 грн. (а.с. 58-61).

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Кристал Моторс» за № СКМ-К-В06914 від 26 січня 2017 року, ТОВ «Кристал Моторс» виконало роботи з ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, на суму 34 573, 50 грн. (а.с. 62).

Відповідно до заяви ТОВ «Український лізинговий фонд» від 25.12.2016 року про виплату страхового відшкодування (а.с.53) та страхових актів за № 146609 від 05 грудня 2016 року, № 147087 від 20.12.2016 року (а.с.54-55), ПАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило ТОВ "Український лізинговий фрнд" страхове відшкодування за мінусом франшизи в сумі 12 271, 80 грн. та зносу диска і шини колеса в сумі 1 972, 97 грн. у розмірі 409 697 грн. 26 коп., що підтверджується платіжними доручення за № 1014 від 19.12.2016 року на суму 375 123,76 грн. та за № 184 від 05 січня 2017 року на суму 34 573,50грн. (а.с. 56-57).

Запчастини, заміна яких була проведена в ході ремонту автомобіля «Тойота» НОМЕР_2 були утилізовані Виконавцем робіт (ТОВ "Кристал Моторс") на підставі договору № 28-417 поставки металобрухту та відходів чорних і кольорових металів (а.с. 157).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", яка виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. за умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с. 24).

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Заперечуючи відносно позову, відповідач ОСОБА_6 посилалася на необґрунтованість відшкодування позивачем ПАТ "АСК "ІНГО Україна" товариству "Український лізинговий фонд" витрат на ремонт автомобіля в сумі

409 697 грн. 26 коп., і як наслідок - на безпідставність пред'явлення до неї, як до винної у ДТП особи, вимоги про стягнення 309 697 грн. 26 коп. (за вирахуванням 100 000 грн., що були відшкодовані НАСК "Оранта", в якій було застраховано її цивільно-правову відповідальність). На підтвердження своїх заперечень в ході розгляду справи судом першої інстанції нею заявлялося клопотання про призначення відповідної судової авто-товарознавчої експертизи.

У зв'язку з відмовою в задоволенні клопотання позивача судом першої інстанції таке клопотання було заявлено відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи задоволено.

Згідно висновку експерта Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 4-154 від 04.12.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "TOYOTA HILUX", реєстраційний номер НОМЕР_2, без урахування коефіцієнта фізичного зносу деталей КТЗ станом на 28.11.2016 року ймовірно складає 285 334, 56 грн. та з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, станом на 28.11.2016 року ймовірно складає 285 334, 56 грн. Відповідь на запитання щодо вартості пошкоджених деталей і вузлів, що підлягали заміні (лому), експерту надати суду не представилось можливим у зв'язку з відсутністю вихідних даних щодо ваги пошкоджених деталей і вузлів (а.с. 314- 333).

Даючи роз'яснення свого висновку, експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що ненадання ним категоричного висновку (а зазначення про ймовірну вартість відновлювального ремонту автомобіля) пов'язано лише з тим, що судом йому не було надано можливості проводити нищівні дослідження автомобіля на предмет з'ясування питання про те, чи в дійсності мало місце проведення заміни пошкоджених деталей і вузлів на нові, виготовлені заводом-виробником, а також у зв'язку з неможливістю на час проведення експертизи надання системою AUDATEX вартості пошкоджень саме на дату ДТП, як було зазначено в ухвалі суду, та наданням системою відповідних цін на день, наближений до дати ДТП. Однак, не зважаючи на те, що ціни були наближеними до дати ДТП, такі були актуальними в тому числі й на час проведення ремонту виконавцем робіт. Даючи відповідні роз'яснення свого висновку, підтвердив відсутність будь-яких даних про необхідність заміни двох найдорожчих деталей пошкодженого автомобіля, таких як: задній карданний вал, вартість якого близько 41 200 грн. і картер (редуктор) заднього моста (задній диференціал) вартістю 65 817,90 грн. Посилався на те, що в протоколі огляду зазначалося лише про необхідність демонтажу (зняття і постановки) карданного вала й не значилося про наявність будь-яких його пошкоджень. Інші документи, які б свідчили про проведення будь-яких інструментальних досліджень і давали б підстави зробити висновок про необхідність заміни карданного вала також відсутні. Крім цього, ніде при проведенні ремонтних робіт не було зазначено про пошкодження редуктора на задній лист-корпус і необхідність його заміни. Сумнівною вважає й необхідність відправлення такого дороговартісного вузла в металобрухт. Та обставина, що на момент огляду автомобіля при його розборці оцінювачем ОСОБА_4 разом з працівниками ТОВ "Кристал Моторс" не було жодних розбіжностей щодо необхідності ремонту чи заміни тих чи інших деталей, про що ніде не зазначено, дала йому можливість зробити висновок про невключення переліку ряду деталей і вузлів, позначених ним зеленим маркером у переліку таких, що вказані в акті виконаних робіт від 26.01.2017 року (долученому до матеріалів справи апеляційним судом в ході надання експертом роз'яснень свого висновку). Зокрема, до них, окрім двох вищезазначених входять також: захист гальмівного диску вартістю 1 129, 90 грн.; диск гальмівний задній вартістю 4 995 грн.; гайки колеса заднього вартістю 1 128, 50 грн. (в зв'язку з відсутністю даних про необхідність заміни 6 гайок, оскільки за наявності відомостей в акті, що проводилося лише зняття колеса не було необхідності проводити заміну всього комплекту гайок, які його кріпили); кожух заднього гальмівного барабана вартістю 2 578, 50 грн. (оскільки проведення виконавцем ремонтних робіт щодо заміни кожної деталі, що складає гальмівний механізм, а не всього вузла в комплексі є економічно необґрунтованим, так як вартість кожного вузла, який потребує заміни та складається з окремих деталей значно нижча від суми вартостей усіх деталей окремо, що складають такий вузол); 2 задні гальмівні колодки вартістю 3 074, 40 грн. (які з урахуванням характеру та сили удару, якого зазнав автомобіль, не могли бути знищеними в принципі); кронштейн для автоматичного регулювання стоянкового гальма вартістю 253,30 грн. (в зв'язку з цим, що мало місце фіксування пошкодження лише троса приводу стоянкового гальма вартість якого у висновку врахована, а не кронштейна); комплект розпірний вартістю 1 981, 80 грн.; гальмівна трубка № 8 задня ліва вартістю 266,40 грн.; елемент гальмівної трубки вартістю 26,10 грн. (з підстав, що є складовою частиною єдиного вузла); хромована частина заднього бампера вартістю 4 700 грн.; середнє і переднє кріплення підніжки вартістю 1 243 грн. та 1 385 грн. (з підстав, що при спільному огляді працівників виконавця та оцінювача ОСОБА_4 мала місце фіксація пошкоджень лише заднього кронштейна підніжки); двостороння стрічка вартістю 900 грн. (з підстав, що кількість стрічки, яку можна придбати на вказану суму, значно перевищує необхідну для кріплення усіх дрібних деталей при проведенні ремонтних робіт); підкрилок колеса задній лівий вартістю 945 грн. (з підстав, що така позиція вказана двічі, хоча й різної вартості); захист датчика висоти вартістю 699,30 грн. (з підстав, що в протоколі огляду вказано про пошкодження лише самого датчика висоти, а не його захисту); пластикова панель заднього бампера вартістю 2 901, 60 грн.; рихтовка заднього бампера вартістю 900 грн. (з підстав, що у зв'язку з зазначенням виконавцем робіт про проведення заміни пластикової та хромованої деталей заднього бампера відсутні підстави вважати про необхідність рихтування такого протягом 4 год., як про це вказано в акті виконаних робіт); задня ліва арка вартістю 7 652, 70 грн. (з підстав, що оцінювачем ОСОБА_4, який був присутній при огляді пошкодженого транспортного засобу, зазначено про необхідність ремонту такої, а не про проведення її заміни, як було зроблено виконавцем). В загальному різниця між тими роботами, що були проведені станцією техобслуговування й тими, що були необхідними для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу складає близько 133 500 грн. Додатково роз'яснив, що саме в зв'язку з тим, що в українських страхових компаніях немає аварійних комісарів, залучений на замовлення СК "ІНГО Україна" для визначення вартості пошкоджень оцінювач ОСОБА_4 фактично виконував роль аварійного комісара, маючи відповідну кваліфікацію.

Крім цього, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що порядок надання послуг (виконання відновлювального ремонту транспортних засобів), взаємні права та обов'язки, відповідальність сторін тощо врегульовані укладеним між ПАТ "АСК "ІНГО Україна" (Замовником) та ТОВ "Кристал моторс" (Виконавцем) Договором № 551-14 від 11.02.2014 року.

Так, відповідно до п. 2.2.4. Договору Замовник після закінчення виконання робіт протягом 5 робочих днів з дати підписання "Акту прийому-здачі" та "Акту виконаних робіт" зобов'язаний вивезти замінені деталі, заміна яких сплачується Замовником, з території Виконавця. В разі невиконання цього у визначені даним пунктом строки, зазначені деталі підлягають утилізації і претензії з боку Замовника до Виконавця не приймаються.

Згідно вимог п. 2.4.8. Договору в разі виявлення під час ремонту пошкоджень, що не були відображені в "Акті огляду транспортного засобу", Виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це Замовника і Власника ТЗ та згідно з п. 3.7. даного Договору отримати письмове підтвердження на їх усунення.

Порядок виконання відновлювального ремонту передбачає розділ 3 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору після прийому ТЗ Виконавець проводить огляд ТЗ (при необхідності, разом з представником Замовника) і складає "Акт огляду ТЗ" у термін не більш 2 робочих днів, де вказує усі пошкодження, що мають відношення до конкретного страхового випадку, та перелік робіт, необхідних для відновлення ТЗ. Цей Акт погоджується з Власником ТЗ і Замовником. Інформацію стосовно технічного стану ТЗ, вказану в такому Акті, сторони використовують в процесі складання калькуляції.

При виявленні в процесі ремонту прихованих дефектів /несправностей ТЗ, не зазначених в "Кошторисі на ремонт", а також при необхідності додаткового узгодження номенклатури й трудомісткості окремих робіт (операцій), номенклатури й вартості окремих запасних частин (матеріалів), Виконавець до початку проведення даних робіт зобов'язаний направити Замовнику (по електронній пошті) цифрові фотографії прихованих дефектів ТЗ й "Акт огляду ТЗ". Перебіг строків виконання погоджених ремонтних робіт призупиняється до моменту надання Замовником письмової згоди /часткової згоди/незгоди ремонту прихованих дефектів/несправностей ТЗ (п.3.6. Договору).

Замовник зобов'язаний у 5-денний термін розглянути отриманий "Акт огляду ТЗ" і передати Виконавцю письмову та попередньо по факту або електронній пошті згоду (часткову згоду або незгоду) по кожній позиції даного Акту. У випадку відмови чи незгоди Замовника від узгодження сторонами "Акту узгодження додаткових ремонтних робіт" такі додаткові роботи Виконавцем не виконуються, про наслідки невиконання робіт робіт Виконавець попереджає Замовника та Власника ТЗ (п. 3.7. Договору).

У відповідності до п. 3.9 Договору оригінал "Акту огляду ТЗ" (з підписом представника Виконавця і печаткою Виконавця) повинен бути наданий Виконавцем до Замовника після закінчення ремонту разом з документами, перерахованими в п. 4.10 даного Договору.

Пунктом 3.10 Договору передбачено право Замовника не оплачувати роботи, запасні частини, та матеріали, не зазначені в узгодженому "Кошторисі на ремонт" і не погоджені "Актом огляду ТЗ".

Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за даним Договором несуть Сторони (п. 6.1).

Після закінчення строку дії цього Договору Сторони не звільняються від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п. 6.6.).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльність щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом - ч. 2 ст. 1187 ЦК.

Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 979 ЦК України, ст. 16 ЗУ "Про страхування" від 07.03.1996 року № 86/96-ВР в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 ЗУ "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України).

Згідно вимог ст. 9 ЗУ "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Стаття 25 ЗУ "Про страхування" передбачає порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування. Зокрема, дана стаття Закону передбачає право страховика та страхувальника залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. У разі необхідності страховик може самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Крім цього, до сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

В Законі "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач вправі вимагати від відповідача, як від відповідальної за заподіяні збитки особи, відшкодування шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам законів, що регулюють спірні правовідносини й встановленим у справі обставинам.

Разом з тим, з висновком суду першої інстанції щодо розміру збитків, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, дійшовши висновку про стягнення з відповідача збитків у межах заявленої позивачем суми, суд виходив з того, що їх розмір підтверджується актами виконаних робіт та платіжними документами; здійснені роботи є обґрунтованими, відповідають пошкодженням, вказаним у протоколах огляду та ремонтних калькуляціях, в той час як відповідачем не надано суду доказів на підтвердження іншої реальної вартості матеріалів і фактично виконаних робіт у зв'язку з ремонтом пошкодженого майна, які б свідчили про необґрунтованість проведення заміни окремих деталей і вузлів, завищення вартості проведених ремонтних робіт.

З даними висновками колегія суддів погодитися не може, як такими, що зроблені без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мають значення для справи, є такими, що не відповідають наявним у справі доказам і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, при прийнятті рішення судом безпідставно не враховані вимоги ст. 9 ЗУ "Про страхування" яка передбачає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Також, безпідставно не враховано вимоги ст. 25 цього ж закону в частині використання страховиком права залучення за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку та повноважень, наявних в такого комісара щодо визначення розміру збитків.

Суд не дав належної правової оцінки звіту спеціаліста ОСОБА_4, який має кваліфікацію аварійного комісара з правом проведення автотоварознавчої експертизи, про вартість відновлювального ремонту та про спосіб усунення виявлених пошкоджень, який повністю узгоджується з іншими, наявними у справі письмовими доказами (довідкою та повідомленням про ДТП (а.с.20), у яких чітко зазначено про пошкодження задньої лівої частини автомобіля; наявними у справі протоколами огляду транспортних засобів та відсутністю в них відомостей представників виконавця про незгоду з переліком виявлених пошкоджень і способом їх усунення) та за відсутності будь-яких інших актів огляду транспортного засобу, які б свідчили про існування прихованих пошкоджень автомобіля, прийшов до безпідставного висновку, що вищевказаний звіт про оцінку є лише попереднім визнанням розміру завданої матеріальної шкоди. Висновок суду першої інстанції про те, що у досліджуваному транспортному засобі можливі інші приховані пошкодження ґрунтується на припущеннях.

Також, не взято судом до уваги того факту, що ОСОБА_4 залучався до проведення оцінки саме позивачем ПАТ "АСК "ІНГО Україна" на підставі вимог ст. 25 ЗУ "Про страхування" в якості аварійного комісара й відомості про вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (станом на 01 грудня 2016 року, тобто з різницею у 2 дні між датою складання ремонтної калькуляції виконавцем робіт) в сумі 260 949, 44 грн. суттєво відрізняється від тієї, що вказана виконавцем у його рахунках.

Не звернуто уваги судом і на п. 3.2. укладеного між Замовником та Виконавцем робіт Договору в частині необхідності використання в процесі складання калькуляції інформації стосовно технічного стану ТЗ, вказаної в Акті огляду.

А враховуючи, відсутність інших актів огляду про виявлення будь-яких прихованих пошкоджень, ніж ті, що наявні в матеріалах даної справи, й на підставі яких зроблено звіт ОСОБА_4, безпідставним є включення виконавцем у ремонтну калькуляцію даних про необхідність проведення заміни деталей і вузлів автомобіля, що не були зазначені в цих актах огляду.

Наявний у матеріалах справи протокол огляду (а.с.156 а) не може вважатися належним і допустимим доказом підтвердження тих чи інших прихованих пошкоджень та способу їх усунення, як такий, що не має жодних ознак документа (даних про те, коли і ким складався, підписів осіб, якими він складався тощо).

Натомість, не зважаючи на заперечення відповідача в частині необґрунтованості розміру збитків в сумі 409 697, 26 грн. з посиланням на недоведеність таких належними і допустимими доказами, суд першої інстанції не взяв до уваги тих обставин, що викладені в ремонтній калькуляції дані щодо заміни окремих деталей і вузлів (таких як: задній карданний вал, задній диференціал, редуктор на задній лист-корпус, захист гальмівного диску; диск гальмівний задній; 6 шт. гайок колеса заднього, кожух заднього гальмівного барабана; 2 задні гальмівні колодки; кронштейн для автоматичного регулювання стоянкового гальма; комплект розпірний; гальмівна трубка № 8 задня ліва; елемент гальмівної трубки; хромована частина заднього бампера; середнє і переднє кріплення підніжки; підкрилок колеса задній лівий; захист датчика висоти; пластикова панель заднього бампера; задня ліва арка тощо) не підтверджені належними і допустимими доказами, а доводи позивача про необхідність заміни таких спростовуються відсутністю в матеріалах справи будь-яких відомостей про їх пошкодження. При цьому, сама по собі ремонтна калькуляція ТОВ "Кристал Моторс", що містить дані про необхідність заміни перелічених деталей без відображення прихованих дефектів транспортного засобу на цифрових фотографіях та у відповідному додатковому "Акті огляду ТЗ", які до початку виконання робіт повинні бути направлені Замовнику (ПАТ "АСК "ІНГО Україна") електронною поштою для узгодження виконання, без наявності письмової згоди ремонту прихованих деталей і вузлів, як це було передбачено п.п. 2.4.8., 3.6, 3.7. укладеного між замовником ПАТ "АСК "ІНГО Україна" та виконавцем ТОВ "Кристал моторс" і наявним у матеріалах справи Договором, а також без наявності оригіналу акту огляду прихованих деталей і вузлів у Замовника після виконання усіх робіт, як це передбачено п. 3.9 цього ж Договору, на думку колегії суддів, не може вважатися належним і допустимим доказом пошкодження вищезгаданих деталей і вузлів при ДТП і необхідності заміни таких.

Тому з урахуванням того, що інші акти огляду, які б підтверджували наявність прихованих пошкоджень деталей і вузлів автомобіля, в матеріалах даної справи відсутні, відповідальність за заміну таких деталей і виконання їх ремонту не може бути покладено на відповідача ОСОБА_2, оскільки це суперечить як умовам укладеного між Замовником та Виконавцем договору (п.п. 3.10., 6. 1. , 6. 6), згідно яких відповідальність за невиконання окремих його умов несуть сторони (а не ОСОБА_2, яка не є стороною даного договору), так і вимогам Законів, що регулюють спірні правовідносини (ст. 9 ЗУ "Про страхування", ст.22, 1192 ЦК України).

Не звернув суд першої інстанції уваги й на інші положення укладеного між ПАТ "АСК "ІНГО Україна" і ТОВ "Український лізинговий дім" Договору страхування. Зокрема, у відповідності до п. 7.2.3. Договору одним з обов'язків страхувальника є здійснення всіх необхідних, можливих і доречних дій, спрямованих на зменшення наслідків страхового випадку.

Разом з тим, не виконавши свого зобов'язання в цій частині та здійснивши заміну деталей та вузлів пошкодженого автомобіля "Тойота", в той час як такі підлягали ремонту, ТОВ "Український лізинговий дім" тим самим збільшило розмір страхової виплати.

Крім цього, відповідно до п.п. 7.3.1., 7.3.2 Договору страховик праві перевіряти інформацію, надану страхувальником, з'ясовувати причини, обставини і наслідки страхового випадку, перевіряти всі надані документи.

Допустивши недбалість у виконанні умов вищезгаданого Договору, що полягає у не здійсненні належної перевірки обґрунтованості витрат, понесених ТОВ "Український лізинговий дім", маючи при цьому висновок залученого страховиком експерта, що виконував роль аварійного комісара, ОСОБА_4, який повністю відповідав протоколам огляду транспортного засобу та за відсутності належних доказів, які б свідчили про виявлення та належну фіксацію інших прихованих пошкоджень, розмір визначеного яким (експертом) збитку суттєво відрізнявся від суми витрат для відновлювального ремонту автомобіля, ПАТ "НАСК "ІНГО Україна" тим самим, на думку колегії суддів, здійснив необґрунтовану страхову виплату товариству "Український лізинговий дім" в сумі 409 697 грн. 26 коп.

Крім цього, визнаючи безпідставними доводи відповідача в частині наявного в суду обов'язку щодо вирішення питання про передачу відповідачу деталей і вузлів (лому) пошкодженого автомобіля, які були замінені на нові, з посиланням, що такі запчастини знищені і не можуть бути використані за призначенням, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тому факту, що знищені вони були з вини позивача ПАТ "АСК "ІНГО Україна", який, будучи наділеним в силу вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування" правом пред'явлення вимоги про стягнення страхового відшкодування до особи, винної у заподіянні шкоди, не виконало передбаченого п. 2.2.4. укладеного між ним та ТОВ "Кристал Моторс" Договору № 551-14 від 11.02.2014 року, свого обов'язку в частині вивезення замінених деталей з території останнього протягом 5 робочих днів з дати підписання "Акту прийому-здачі" та "Акту виконаних робіт" (а.с. 158-161) з метою подальшого вжиття заходів для повернення лому, який мав певну цінність особі, що відшкодує шкоду. А, заявивши позов без урахування вартості такого лому й без надання можливості суду виконати перебачений законом обов'язок в частині вирішення питання про повернення лому особі, що відшкодувала збитки, позивач тим самим свідомо збільшив розмір понесених відповідачем ОСОБА_2 збитків. На думку колегії суддів, відповідач не може нести відповідальність за збитки в частині вартості лому, яка не могла бути обрахована експертним шляхом у зв'язку зі знищенням останнього з вини позивача та з тих самих підстав не може бути повернутим відповідачу після відшкодування нею шкоди. Тому, заявлений позивачем розмір збитків без урахування вартості лому, що не може бути повернутим, однак має певну цінність, на думку колегії суддів, також не можна вважати обґрунтованим.

Відсутність необхідності в знищенні окремих замінених вузлів автомобіля (як таких, що мали певну вартість), які виконавець послуг вважав пошкодженими, підтвердив у суді апеляційної інстанції й експерт ОСОБА_7, даючи роз'яснення свого висновку.

Отже, не виконавши умов договору в частині отримання пошкоджених деталей та вузлів (лому), які мають певну цінність, з метою повернення таких ОСОБА_6 після відшкодування нею збитків, ПАТ "АСК "ІНГО Україна" свідомо вчинило дії, пов'язані з неможливістю ухвалення в даній справі законного і справедливого рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідальність за неналежне виконання умов договору страхування та вимог закону сторонами Договору, якими є ПАТ "АСК "ІНГО Україна" з одного боку та ТОВ "Український лізинговий дім" з іншого повинні нести сторони даного Договору, а не відповідач у справі ОСОБА_2, яка не є стороною договору страхування, однак відповідальність за порушення яких було помилково покладено на неї судом першої інстанції.

Орієнтовна вартість відновлювального ремонту станом на 28.11.2016 року в сумі, що складає 285 334, 56 грн. з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, підтверджена й висновком судової автотоварознавчої експертизи, проведеної в ході апеляційного розгляду справи.

При цьому, не зважаючи на ймовірнісний характер висновку, однак, з урахуванням того, що причиною надання експертом ймовірних відповідей є лише та обставина, що на час проведення експертизи системою AUDATEX експерту не могли бути видані результати адаптовані до дати ДТП, а надані такі результати до найбільш наближеної дати, а також з урахуванням того, що висновок експертизи в частині вартості відновлювального ремонту несуттєво відрізняється від звіту про оцінку, проведену оцінювачем ОСОБА_4, який жодних сумнівів, з урахуванням в тому числі роз'яснень експерта ОСОБА_7, у його відповідності Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не викликає, а також з урахуванням визнання відповідачем ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції розміру визначеного експертним шляхом відновлювального ремонту, колегія суддів вважає за можливе в сукупності з іншими наявними у справі письмовими доказами, прийняти такий висновок у якості належного, допустимого й достатнього доказу, що підтверджує обґрунтовану вартість відновлювального ремонту автомобіля «ТОЙОТА», д/н НОМЕР_2.

Таким чином, враховуючи факт здійснення ПАТ "НАСК "Оранта" страхової виплати позивачу в сумі 100 000 грн. на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з ОСОБА_2, недоведеність позивачем того факту, що заявлений розмір здійсненої власнику пошкодженого з вини ОСОБА_2 транспорного засобу страхової виплати в сумі 309 697, 26 грн. відповідає розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник та визнання відповідачем такого збитку в сумі 285 334, 56 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ПАТ "АСК "ІНГО Україна" до ОСОБА_2 та стягнення з відповідача в користь позивача 185 334, 56 грн. збитків, завданих виплатою страхового відшкодування. Що стосується решти суми страхової виплати, здійсненої позивачем, то відповідальність за повернення такої не може бути покладена на відповідача з підстав, що мало місце неналежне виконання сторонами Договору № 551-14 від 11.02.2014 року (ТОВ "Кристал Моторс" та ПАТ "АСК "ІНГО Україна") передбачених ним прав та обов'язків, зокрема, в частині належного підтвердження Виконавцем наявності прихованих пошкоджень автомобіля та в частині наявності підстав у Замовника для здійснення страхової виплати в сумі 409 697, 26 грн., а ОСОБА_2 не була стороною даного договору.

Твердження позивача в частині наявності правових підстав з посиланням на вимоги ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування" для стягнення з відповідача 309 697, 26 грн., сплачених страховою компанією товариству "Кристал Моторс" за ремонт автомобіля на основі наданих останнім рахунків та акту виконаних робіт колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт заподіяння ОСОБА_2 при ДТП пошкоджень окремих деталей і вузлів автомобіля, заміна і ремонт яких були здійснені ТОВ "Кристал Моторс" на підставі долученого позивачем акту. На думку колегії суддів, застосування вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування" при пред'явленні вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток можливе в тісному взаємозв'язку з вимогами ч. 1 ст. 22, ч.1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1192 ЦК України. Зокрема, з урахуванням недоведеності позивачем вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу саме в сумі 409 697, 26 грн., не може бути стягнуто в судовому порядку з позивача заявлена в позові сума 309 687, 26 грн. (за мінусом 100 000 грн., відшкодованих страховиком відповідача).

Також, саме по собі надане позивачу законом право пред'явлення вимоги до відповідача в межах понесених витрат за умови недоведеності, що останні були необхідними для відновлення пошкодженої речі, не дає суду підстав задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції в частині заявленого позивачем розміру заподіяних виплатою страхового відшкодування збитків, що складає 309 697, 36 грн. не відповідають обставинам справи, зроблені без повного, всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, і як наслідок - для зміни оскаржуваного рішення, а саме - часткового задоволення позовних вимог ПАТ "АСК "ІНГО України" та стягнення в його користь з відповідача 185 334, 56 грн. заподіяних виплатою страхового відшкодування збитків (з урахуванням здійсненої страховиком відповідача страхової виплати позивачу в сумі 100 000 на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині незаконності рішення з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що полягає у не дослідженні правомірності договору добровільного страхування, а саме, доказів про сплату Страхувальником страхової премії згідно п. 5.2 Договору страхування, укладеного між позивачем та ТОВ "Український лізинговий фонд" колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт виплати страховиком за даним договором страхової виплати товариству "Український лізинговий фонд" свідчить про виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору страхування в частині сплати страхової премії.

Керуючись ст.ст. 10 ч. 3; 13 ч. 1; 35 ч. 1; 81 ч. 1; 82 ч. 2; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 376 ч. 1 п.п. 1, 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 383 ч. 1; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 979, 980, 993, 1166 ч.1, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 9, 16, 25, 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року № 86/96-ВР з наступними змінами і доповненнями, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 травня 2018 року - змінити.

Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна Страхова компанія "ІНГО Україна" до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про відшкодування шкоди, завданою виплатою страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1) в користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна Страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) 185 334 (сто вісімдесят п'ять тисяч триста тридцять чотири) грн. 56 (п'ятдесят шість) коп. збитків, завданих виплатою страхового відшкодування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 06 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи