Провадження № 2-ві/638/14/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі :

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю :

секретаря судового засідання Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Семіряда І.В. по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

у с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова судді Семіряда І.В. знаходиться зазначена цивільна справа.

Позивачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відвід головуючого по справі, який обґрунтований тим, що головуючим у справі порушено статті Конституції України, норми процесуального закону, справа не підготовлена до розгляду, суддя навмисно утримує справу, вчиняє перешкоди руху справи, а також маніпулює фактами, числами, приймає ухвали «задніми» датами . Також зазначає, що раніше суддею було прийнято ухвалу про відмову у відводі та не передано справу до канцелярії суду. На думку заявника , вказане свідчить про наявність підстав для відводу судді.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді суд вирішує без повідомлення учасників справи.

судовому засіданні уповноважений представник заявника відводу підтримав подані заяви та просив їх задовольнити з підстав, наведених в обгрунтування.

Суд, вивчивши доводи заяви про відвід судді , оглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Приписами ч.2 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вимогами ст.ст. 36, 39 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.

Як визначено в ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та обєктивності судді при розгляді даної справи не вбачається.

Заявником не наведено підстав для відводу судді, що передбачені ст. ст.. 36 та 39 ЦПК України . Доказів, що вказують на необ'єктивність чи упередженість судді встановлено не було, тому заявлений відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Семіряда І.В. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя: І.О.Грищенко