У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2019 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали скарга ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

02 вересня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії.

03 вересня 2019року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено увалу, якою скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії, залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

Зазначену ухвалу суду отримано особисто заявником 09 жовтня 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року.

До суду на виконання ухвали від 03 вересня 2019 року, заявником подано 15 жовтня 2019 року уточнену скаргу на рішення державного виконавця.

Виходячи зі змісту прохальної частини скарги на дії державного виконавця, заявник ОСОБА_1 просить суд «Визнати постанови державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюка Д.М. від 14 серпня 2019 року про відкладення виконавчих дій неправомірними.»

Зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюка Д.М. поновити виконавче провадження№ 59304276.»

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. ( ч. 1, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи з положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник ОСОБА_1 , стягувач в процедурі виконавчого провадження, оскаржує постанови винесені державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: постанову про зміну реєстраційних даних від 14 серпня 2019 року; постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 серпня 2019 року.

Зі скаргою про незаконність дій приватного виконавця заявник ОСОБА_1 звернувся 02 вересня 2019 року, про що свідчить дата реєстрації вхідної кореспонденції на скарзі, що подана до суду.

Відповідно до ст. 120 Цивільного процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За вимогами ч. 1, 3 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Так, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржені постанови державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюка Д.М. не отримував, про їх зміст дізнався випадково перевіряючи стан виконавчого провадження через автоматизовану систему виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua.

В той же час, будь-яких доказів, якій б свідчили, що заявнику не направлялось та не отримувалось оспорені останнім постанова державним виконавця та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги, заявником до суду подано не було. При цьому, суд критично відноситься до посилань заявника, щодо обізнаності порушення своїх процесуальних прав з часу ознайомлення через автоматизовану систему виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua.

За вимог ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши доводи скарги та додані до неї документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії.

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 127, 260, 353, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я