ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1074/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

представника позивачки - Пономаренко І.А.

Державного реєстратора Лановецької міської

ради - Парія М.В.

представника відповідача - Шикули С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/21964/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька фінансова компанія" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року, постановлену суддею Грицак Р.М. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову шляхом: заборони ТзОВ "Галицька фінансова компанія" вчинити перешкоди щодо користування квартирою АДРЕСА_1 ; заборони представникам ТзОВ "Галицька фінансова компанія" примусово проникати у квартиру АДРЕСА_1 та передавати право користування даною квартирою третім особам, у тому числі шляхом укладення договорів оренди з третіми особами; заборони відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради реєструвати місце проживання будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

Свою заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку ТзОВ «Галицька фінансова компанія". Вважає, що ТзОВ "Галицька фінансова компанія" протиправно набула право власності на належну їй квартиру в час дії заборони на вчинення реєстраційних дій, що нею оскаржується в судовому порядку. Враховуючи те, що ТзОВ "Галицька фінансова компанія" і надалі продовжує вчиняти незаконні дії щодо спірної квартири, просить забезпечити позов визначеним нею способом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом:

заборони ТзОВ "Галицька фінансова компанія" чинити ОСОБА_1 перешкоди щодо користування квартирою АДРЕСА_1 ;

заборони представникам ТзОВ "Галицька фінансова компанія" примусово проникати у квартиру АДРЕСА_1 та передавати право користування даною квартирою третім особам, у тому числі шляхом укладення договорів оренди з третіми особами;

заборони відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради реєструвати місце проживання будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

ТзОВ "Галицька Фінансова компанія" не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. В обгрунтування вимог вказує на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд першої інстанції не мотивував висновок про те, яким чином невжиття заходів забезпечення, а саме, розпорядження квартирою може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, не досліджено відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач. Оскаржувана ухвала позбавляє права Товариства, яке є власником майна, розпоряджатись ним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що дії відповідача про перереєстрацію її нерухомого майна є протизаконними та такими що підлягають визнанню недійсними. Жодного рішення про виселення її та членів її сім`ї немає . Тому позбавлення права користування квартирою нею та членами її сім`ї є незаконним.

Представник ТзОВ "Галицька Фінансова компанія" в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник заявниці заперечив апеляційну скаргу, ухвалу суду вважає законною .

Державний реєстратор Лановецької міської ради поклався на думку суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що наведені у заяві доводи дають підстави для вжиття заходів забезпечення позову, і дають підстави вважати, що зі сторони відповідача існує реальна загроза вчинення дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно договору іпотеки від 18.01.2018 року ОСОБА_1 надала в іпотеку ТзОВ "Галицька фінансова компанія" квартиру АДРЕСА_1 , у якості забезпечення виконання позичальником ТОВ "Бонзер" основного зобов`язання за кредитним договором № 01/18.2019 року від 15.01.2018 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2019 року, державним реєстратором Лановецької міської ради Парій М.В. проведено державну реєстрацію за ТзОВ "Галицька фінансова компанія" права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 18.01.2018 року.

12.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ТзОВ "Галицька фінансова компанія" про скасування запису про державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до вказаних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд першої інстанції задовільняючи заяву про забезпечення позову прийшов до висновку, що існує загроза, відчуження квартири заявника, та з метою запобігання порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 вжив заходи забезпечення позову.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду, оскільки суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Фактично суд першої інстанції даним способом забезпечення позову вирішив питання з приводу права володіння та користування належним відповідачу майном, що є недопустимим.

Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Крім того судом першої інстанції не взято до уваги, що судом вже вжито заходи забезпечення позову у даній справі, а саме, забороні відчуження квартири АДРЕСА_1 , що не заперечили сторони в суді першої інстанції і права ОСОБА_1 захищені.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції відповідно до ст.374 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням з цього питання нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Щодо вимоги апеляційної скарги про вирішення питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, вирішити питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами у справі може суд першої інстанції під час вирішення спору по суті.

Апеляційний суд не наділений указаними процесуальними повноваженнями на стадії перегляду ухвали, що може бути предметом оскарження окремо від рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька фінансова компанія" задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Судді: З.Є. Ткач

О.Я. Міщій