Справа № 0907/8019/2012
Провадження № 2/344/148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча», ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

22.05.2012 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Свіча про визнання права власності на однокімнатну квартиру № 45 загальною площею 45, 07 метрів квадратних, що розташована на девятому поверсі десятиповерхового будинку № 11, що по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську та стягнення неустойки у вигляді пені за несвоєчасне виконання договірних зобовязань.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16 лютого 2009 року між ТОВ Свіча та ним було укладено контракт про інвестиційну діяльність за умовами якого відповідач зобовязався передати у власність позивача до 30 червня 2009 року однокімнатну квартиру № 45 загальною площею 45,07 метрів квадратних, що розташована на девятому поверсі десятиповерхового будинку № 11, що по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську. На виконання власних зобовязань за Контрактом від 16 лютого 2009 року позивач сплатив відповідачу обумовлену п. 1.5. Контракту суму грошових коштів в розмірі 124500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 147 від 16 лютого 2009 року.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд визнати за ОСОБА_6 право власності на однокімнатну квартиру № 35 загальною площею 44,8 метрів квадратних, що розташована в будинку № 88, що по вул. Федьковича в м. Івано-Франківськ. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача 12748,8 грн. пені за неналежне виконання зобовязань та судових витрат по справі (а.с. 80, т. 1).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року (головуючий суддя Максимчин Ю.Д.) позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 (ідентифікаційний код-) право власності на однокімнатну квартиру № 35 (тридцять пять) загальною площею 44, 8 (сорок чотири цілих вісім десятих) метрів квадратних, що розташована в будинку № 88, що по вул. Федьковича в м. Івано-Франківськ. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальності Свіча (р/р 1000 в ІФФ ВАТ СКБ Дністер, МФО 336923, Код 19393284, №св. 100056284, ІПН 8) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код-) - 12748,8 грн. (дванадцять тисяч сімсот сорок вісім грн. 80 коп.) пені та 1372 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору (а.с. 91-94, т. 1).

27.05.2013 року від представника відповідача ОСОБА_7 «Свіча» надійшла заява про перегляд заочного рішення від 30.04.2013 року (а.с. 99-100, т. 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2013 року (головуючий суддя Максимчин Ю.Д.) заяву товариства з обмеженою відповідальністю Свіча про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю Свіча про визнання права власності на однокімнатну квартиру залишено без задоволення (а.с. 120-121, т. 1).

Відповідно до ухвали колегії суддів у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2013 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року залишено без змін (а.с. 157, 158-159, т. 1).

Як встановлено з матеріалів справи, 20.11.2015 року до суду звернувся ОСОБА_3 із заявою про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року та поновлення строку для подання заяви (а.с. 170, т. 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2015 року (головуючий суддя Пастернак І.А.) ОСОБА_3 поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 30.04.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю Свіча про визнання права власності на однокімнатну квартиру - залишено без задоволення (а.с. 198, т. 1).

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 56-58, т. 3).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Мелещенко Л.В. (а.с. 62, т. 3), яку ухвалою від 05 квітня 2016 року прийнято до провадження (а.с. 63, т. 1).

08.12.2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року (а.с. 66-67, т. 3).

Відповідно до ухвали судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с. 70, т. 3).

Також, як слідує з матеріалів справи, 27.05.2015 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на однокімнатну квартиру№ 35, загальною площею 44,8 метрів квадратних, що розташована в будинку № 88 по вул. Федьковича у м. Івано-Франківську та виселення ОСОБА_3 з однокімнатної квартири № 35, загальною площею 44,8 метрів квадратних, що розташована в будинку № 88 по вул. Федьковича у м. Івано-Франківську (а.с. 2-3, т. 2). Вищевказана справа перебувала у провадженні с. Бойчука О.В.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2016 року (головуючий суддя Мелещенко Л.В.) обєднано в одне провадження цивільну справу № 0907/8019/2012, провадження №2/344/3250/16 за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча», ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру і цивільну справу № 344/7524/16-ц, провадження № 2/344/3184/15 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру та виселення (а.с. 81, т. 3).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2016 року (головуючий суддя Мелещенко Л.В.) залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча» про визнання права власності на квартиру в якості відповідача ОСОБА_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82, т. 3).

У звязку із закінченням 24.04.2017 року пятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду ОСОБА_8 № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 114, т. 3).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 115).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року (суддя Антоняк Т.М.) вищевказану справу прийнято до провадження (а.с. 116, т. 3).

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні заперечили позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що спірна квартира набута ОСОБА_3 на законних підставах, з огляду на що у позові слід відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 «Свіча» не прибув в судове засідання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною ОСОБА_2 України 17.07.1997 року, передбачено, що кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як слідує з матеріалів справи, 16 лютого 2009 року між ТОВ Свіча та ОСОБА_6 було укладено контракт про інвестиційну діяльність за умовами якого, відповідач зобовязався передати у власність позивача до 30 червня 2009 року однокімнатну квартиру № 45 загальною площею 45,07 метрів квадратних, що розташована на девятому поверсі десятиповерхового будинку № 11, що по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 1.1. Контракту предметом цього Контракту є інвестиційна діяльність сторін з метою досягнення соціального ефекту будівництва житлового будинку за будівельною адресою: вул. Горбачевського, 11 в м. Івано-Франківську. За цим Контрактом відповідач, який є інвестором та учасником інвестиційної діяльності зобовязується реалізувати інвестиції шляхом організації будівництва житлового будинку за будівельною адресою: вул. Горбачевського, 11 відповідно до затвердженого проекту та робочої документації, а позивач зобовязується забезпечити відповідне інвестування у будівництво однокімнатної квартири з урахуванням поточної ціни за один квадратний метр загальної площі Обєкту та прийняти у свою власність на умовах цього Контракту. Вартість одного квадратного метра загальної площі на момент укладення даного Контракту складає дві тисячі сімсот шістдесять дві грн. 37 коп.

Відповідно до п. 1.5. Контракту загальна вартість Обєкту у інвестуванні будівництва якого позивач взяв участь становить 124500, 00 грн. (сто двадцять чотири тисячі пятсот грн. 00 коп.), яку останній сплатив відповідачу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 147 від 16 лютого 2009 року (а.с. - 8).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21 березня 2012 року з проханням передати у власність квартиру № 45, що розташована в будинку № 11 по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківськ. Однак, дана заява позивача була залишена без відповіді.

Як слідує з матеріалів справи, будинок, в якому розташований спірний об'єкт нерухомого майна, завершений будівництвом та введений в експлуатацію, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15 січня 2010 року № 3 (а.с. 88, т. 1), свідоцтвом № 09.0000812 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації (а.с. а.с. 81, т. 1), вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 04 грудня 2009 року, актом готовності об'єкта до експлуатації від 02 грудня 2009 року (а.с. 82-87, т. 1).

Із вказаних документів вбачається, що будинок, який будувався відповідачем за проектною адресою: Горбачевського, 11 у м. Івано-Франківську, після введення в експлуатацію отримав поштову адресу: Федьковича, 88, м. Івано-Франківськ.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 «Свіча» (Сторона-1) та ОСОБА_3 (Сторона-2), Сторона-1 зобовязується предати у власність Сторони-2 квартиру під номером 35 на 9-му поверсі в житловому будинку по вулиці Федьковича, 88, м. Івано-Франківськ. Загальна площа вказаної квартири, що буде передана у власність Стороні-2 складає 44,8 м.кв. Сторона-2 зобовязується прийняти квартиру у відповідності даного Договору та оплатити її повну вартість (п.п. 1.1 Договору). Сторони домовились, що продаж вказаної квартири буде здійснюватись за 152 800,00 грн. (п.п. 2.1) - (а.с. 22, т. 2).

Згідно долученої копії квитанції до прибуткового касового ордера № 19/4 від 19 квітня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 провів оплату за квартиру АДРЕСА_1 сто пятдесят дві тисячі вісімсот гривень 00 коп. (а.с. 23, т. 2).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2014 року та ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2014 року вбачається, що власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 (а.с. 24-25, т. 2).

Відповідно до частою 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Вказаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 виконав грошові зобов'язання за договором купівлі-продажу, повністю сплативши вартість, установлену вказаними договорами, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги щодо переходу права власності на об'єкт будівництва. ОСОБА_3 проживає у вказаному житлі тривалий час.

В той же час у ОСОБА_6 право власності на спірну квартиру не виникло.

Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом 1560-XII.

За змістом контракту про інвестиційну діяльність позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Укладення контракту про інвестиційну діяльність 16.02.2009 року між ОСОБА_7 «Свіча» та ОСОБА_6 та передача коштів не є підставою для визнання за ОСОБА_6 права власності, а є підставою для вимоги до сторони договору щодо належного виконання умов такого.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-2124цс15.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України позивач не довів, що він має право на визнання власником саме спірного нерухомого майна і це право оспорюється або не визнається іншою особою.

А відтак, позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча», ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру № 35, загальною площею 44,8 метрів квадратних, що розташована в будинку № 88 по вул. Федьковича у м. Івано-Франківську та виселення ОСОБА_3 з однокімнатної квартири № 35, загальною площею 44,8 метрів квадратних, що розташована в будинку № 88 по вул. Федьковича у м. Івано-Франківську відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 15.03.2019 року.