ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/374/17 Номер провадження 22-ц/814/1389/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області, ухвалене 26 лютого 2019 року в приміщенні суду в м. Лохвиця у складі судді Бондарь В.А.

по справі за позовом Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором в сумі 399 928,68 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 08 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 48-ЛХ, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 17 000,00 доларів США, з оплатою процентів у розмірі 14 % річних.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 26 березня 2015 року до кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, отримані за цим договором до 07 квітня 2021 року. Зобов`язується щомісяця в термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 262,00 дол. США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами.

Вказувало, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в заставу нерухоме майно, а саме квартиру 3-х кімнатну загальною площею 49,8 м.кв. в АДРЕСА_1 .

Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 48-ЛХ від 08 квітня 2008 року, за яким остання поручилась відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору як солідарний боржник.

Вказувало, що умови кредитного договору та додаткової угоди до нього ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 21 квітня 2017 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 399 928,68 грн., з яких: сума заборгованості по основному боргу кредиту - 10 440,09 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. -279 342,71 грн), сума строкової заборгованості по відсоткам - 97,44 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. - 2607,18 грн.), сума простроченої заборгованості по відсоткам - 227,63 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. - 6090,64 грн.), пеня - 111 888,15 грн.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що ОСОБА_1 погасив заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, а умови договору про пеню є несправедливими.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ «Банк «Фінанси та Кредит», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в межах непогашеної відповідачами заборгованості, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою місцевого суду правомірності вимог банку про стягнення пені.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, 08 квітня 2008 року між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 48-ЛХ, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 17 000,00 доларів США, з оплатою процентів у розмірі 14 % річних.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 26 березня 2015 року до кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, отримані за цим договором до 07 квітня 2021 року. Зобов`язується щомісяця в термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 262,00 дол. США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кошти в розмірі 17 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в заставу нерухоме майно, а саме квартиру 3-х кімнатну загальною площею 49,8 м.кв. в АДРЕСА_1 .

Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 48-ЛХ від 08 квітня 2008 року, за яким остання поручилась відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору як солідарний боржник.

Умови кредитного договору та додаткової угоди до нього ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 21 квітня 2017 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 399 928,68 грн., з яких: сума заборгованості по основному боргу кредиту - 10 440,09 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. -279 342,71 грн), сума строкової заборгованості по відсоткам - 97,44 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. - 2607,18 грн.), сума простроченої заборгованості по відсоткам - 227,63 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. - 6090,64 грн.), пеня - 111 888,15 грн.

Заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кредитним договором №48-ЛХ від 08.04.2008 року (заборгованість по основному боргу кредиту в розмірі 279 342,71 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам в розмірі 2 607,18 грн. та сума простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 6 090,64 грн.) ОСОБА_1 погашена в повному обсязі в серпні 2017 року, що підтверджується наданими місцевому суду банківськими квитанціями про проведення виплат та листом АТ "Банк"Фінанси та Кредит" № 3071331/5355 від 11.09.2017 року.

Апелянт не заперечує погашення відповідачем заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та не оскаржує рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про їх стягнення.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не переглядає рішення місцевого суду в частині, що не оскаржується сторонами.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду в частині вирішення позовних вимог банку про стягнення з відповідачів пені за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні відповідних позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що умови кредитного договору № 48-ЛХ від 08 квітня 2008 року щодо нарахування та стягнення пені є несправедливими та не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги про вирішення питання щодо дійсності окремих умов кредитного договору № 48-ЛХ від 08 квітня 2008 року та відповідності їх вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» сторонами не заявлялися.

Таким чином, встановлюючи несправедливість умов кредитного договору щодо нарахування та стягнення пені та можливість звільнення боржників від обов`язку їх виконання, місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, що є порушенням норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення неправильного рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та /або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає пеня, нарахована в межах 1 року до дати звернення банку до суду, що відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, 102 529,71 грн.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Сума несвоєчасно виконаного зобов`язання за кредитом, згідно розрахунком банку, складає 763,30 доларів США (т. 1 а.с. 6). Сума несвоєчасно виконаного зобов`язання за процентами, згідно розрахунком банку, складає 227,63 долари США (т. 1 а.с. 10). Загальна сума збитків складає 990,93 долари США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.04.2017 року 1 долар США /26,756734 грн. складає 26 507,37 грн.

Отже, розмір пені, нарахований банком, значно перевищує розмір збитків, що завдані неналежним виконанням умов кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується існування обставин, що дають підстави для зменшення розміру пені, а саме: відсутність негативних наслідків для банку; тривале добросовісне виконання умов кредитного договору з боку позичальника в період з 2008 року по 2017 рік; виникнення заборгованості внаслідок неповного внесення щомісячних платежів внаслідок різкого зростання курсу долару США відносно гривні; дострокове погашення кредиту у повному обсязі.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне при визначенні розміру пені в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України врахувати незначний рівень доходу ОСОБА_1 , що очевидно не співвідноситься з розміром нарахованої банком пені (т. 1 а.с. 131), наявність на утриманні відповідачів неповнолітніх дітей (т. 1 а.с. 132, 133), наявність на утриманні ОСОБА_1 непрацездатної матері (т. 1 а.с.134, 135).

Враховуючи вищевказані обставини та той факт, що пеня значно перевищує розмір збитків банку, колегія суддів, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачів до 6 000 грн.

Відповідно до умов договору поруки № 48-ЛХ від 08 квітня 2008 року та положень ст. 554 ЦК України, пеня за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів як солідарних боржників.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення пені, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню в межах 1,5 % від заявлених вимог, то понесені судові витрати, що підлягають стягненню з відповідачів становлять 224,92 грн.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в солідарному порядку пеню за кредитним договором у розмірі 6000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" по 112,46 грн. понесених судових витрат.

В іншій частин рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Ю.В. Дряниця

Г.Л. Карпушин