П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року місто Київ

справа № 358/28/19

провадження № 22-ц/824/4438/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області у складі судді Корбута В.М. від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення неустойки та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ "Укртрансгаз" про стягнення з відповідача неустойки за прострочення виплати заробітної плати у розмірі 209 917 грн. 48 коп., а також моральної шкоди у розмірі 4 000 грн.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що спір виник з трудових правовідносин, а тому він має право пред'явити позов за місцем свого проживання

У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" зазначає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою до

АТ "Укртрансгаз" про стягнення неустойки, що виникла у зв'язку невиплатою заробітної плати, а також завданої такими діями моральної шкоди.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудність, суд першої інстанції виходив із того, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Оскільки зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва, то справа підсудна Печерському районному суду міста Києва.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (п. 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands") від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, зокрема, справи, що виникають з трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У ч. 2 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За правилом ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є вимоги про стягнення неустойки за порушення виплати заробітної плати та завданої такими діями моральної шкоди.

Отже, спір між сторонами у справі виник з приводу трудових відносин.

Враховуючи, що законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом з приводу вирішення спору у трудових правовідносин, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватись при зверненні до суду за захистом своїх трудових прав, то висновок суду першої інстанції про непідсудність даного спору за місцем проживання позивача є помилковим.

Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

В.В. Соколова