Дата документу 12.03.2019 Справа № 321/503/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/503/18 Провадження №22-ц/807/847/19
Головуючий в 1-й інстанції - Машкіна Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.
секретарКамалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований 03 жовтня 1992 року Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 19. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із чим між ними погіршились стосунки та фактично припинились шлюбні відносини. Через різні погляди на спільне життя у подружжя почали виникати постійні сварки та непорозуміння, виявились зовсім різні погляди на життя в цілому. 7 років тому відповідач покинув спільне місце мешкання в АДРЕСА_1 та переїхав на постійне місце проживання до АДРЕСА_2 де і мешкає до теперішнього часу. Сторони не проживають разом, шлюбні відносини не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Крім того, позивачем зазначено, що під час шлюбу з відповідачем в 1997 році був збудований будинок АДРЕСА_1, який 13 січня 2009 року був оформлений на відповідача ОСОБА_7, так як земельна ділянка під будинком була виділена саме йому для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В 2007 році сторонами був придбаний новий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF19B 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який також був зареєстрований на відповідача. Під час спільного життя було придбано інше рухоме майно. Після фактичного розірвання шлюбних відносин навесні 2011 року відповідач переїхав до м. Кам'янка Дніпровська Запорізької області, а позивач залишилась мешкати в спільному будинку АДРЕСА_1 разом з дітьми. Сторонами було прийнято рішення про поділ майна в добровільному порядку наступним чином: у власності позивача залишився весь будинок АДРЕСА_1, оскільки діти залишились мешкати разом з нею, а в обмін на його 1/2 частину цього ж будинку у власність відповідача перейшла 1/2 частина позивача у автомобілі CHEVROLET LACETTI NF19B 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та більша частина рухомого майна (телевізори «SAMSUNG», холодильники «АТЛАНТ» та «INDESIT», пральна машина «BOSH», пилосос, кондиціонер «МIDЕА», 2-спальне ліжко з дубу, меблева кухня, диван та 2 крісла, швидкісний велосипед, 4 свині вагою по 120 кг кожна, різні електроінструменти та обладнання по господарству). Відповідачу було передане все рухоме майно, яке він вважав співмірним із вартістю його 1/2 частини будинку, на підставі чого в 2015 році ОСОБА_7 знявся з реєстрації за місцем мешкання у вказаному будинку. Також, 23 квітня 2018 року відповідач отримав від позивача грошові кошти за земельну ділянку площею 0,12га, на якій розташований будинок АДРЕСА_1, в розмірі 65344,00 гривень. Позивач вважає, що спільне майно з відповідачем підлягає поділу згідно домовленості, досягнутої у 2011 році, оскільки фактично майно було розподілено та кожна із сторін користується та розпоряджається ним на свій розсуд. Зокрема, в будинку АДРЕСА_1 позивач у 2016 році зробила повний ремонт, а відповідач 18 серпня 2011 року самостійно розпорядився автомобілем CHEVROLET LACETTI NF19B 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, іншим рухомим майном. На підставі викладеного позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати, в порядку поділу спільного майна подружжя припинити право власності ОСОБА_7 на Ѕ частину спільного будинку та право власності на земельну ділянку площею 0,12га, визнавши за позивачем право власності на вказане майно.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстрований 03 жовтня 1992 року Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 19. Позивачу ОСОБА_6 після розірвання шлюбу залишено прізвище «ОСОБА_8», узяте під час реєстрації шлюбу.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_6 право особистої приватної власності на будинок АДРЕСА_1. Припинено право власності ОСОБА_7 на будинок АДРЕСА_1

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_6 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області під будинком АДРЕСА_1. Припинено право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області під будинком АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та в частині припинення права власності на вказані об'єкти нерухомості ОСОБА_7 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що заявлені позовні вимоги щодо поділу майна відповідача, на яке накладено арешт є протиправною домовленістю сторін у справі та спробою уникнути відповідачем цивільно-правової відповідальності та унеможливити виконання судового рішення про стягнення з відповідача збитків на користь третьої особи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області 07 червня 2005 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 03.10.1992 року (а.с. 1)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2009 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2009 року, за ОСОБА_7 зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, 15).

Зазначений житловий будинок згідно технічного паспорту має таку технічну характеристику: загальна площа 133,5 кв.м, в тому числі житлова 51,6 кв.м (а.с.16-18). Інвентаризаційна вартість станом на 19.04.2018 року складає 356 352 грн., що підтверджується довідкою КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» (а.с. 20).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_3 від 11.04.2001 року, ОСОБА_7 рішенням виконавчого комітету Пришибської селищної ради від 19.08.1996 року № 68 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (а.с.24).

Згідно витягу з технічної документації від 23.04.2018 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, 1200 м2, розташованої на території Пришибської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) складає 65340 грн. (а.с. 25).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру 2346 Регіонального сервісного центру МВС у Запорізькій області від 05.05.2018 року, транспортний засіб CHEVROLET LACETTI NF19B 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_7, 18.08.2011 року ТСЦ 2346 транспортний засіб було знято з обліку для реєстрації, кредит погашено.

Згідно заочного рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24.01.2018 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 було стягнуто 289 417,32 грн. в рахунок погашення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_7 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 36-43).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2018 року, Кам'янсько-Дніпровським районним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрито провадження по виконавчому листу № 316/1052/17 від 21.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 289417, 32 грн. (а.с. 45-46).

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 06.04.2018 року, було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_7 в межах суми боргу (а.с. 47) та здійснено опис та арешт майна боржника щодо всього майна, право власності на яке за ним зареєстроване, в тому числі житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61-63).

Постановою Кам'янсько - Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 06.06.2018 року зазначене виконавче провадження зупинене (а.с. 81).

Дослідивши матеріали справи та надані докази суд першої інстанції дійшов висновку, що будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка під будинком, автомобіль CHEVROLET LACETTI NF19B 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу між сторонами згідно домовленості, досягнутої між ними у 2011 році, оскільки фактично кожна із сторін користується та розпоряджається ним на свій розсуд.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Оскільки судом у цій справі встановлено і сторонами не спростовувалось, що на все майно щодо поділу, якого заявлено позов, ще до подачі позову було накладено арешт в порядку виконання судового рішення у іншій справі, то позивач мала право, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, звернутись до суду з позовом про виключення майна з-під арешту і визнання за нею права власності на майно, якщо вона вважає що таке їй повністю чи в частці належить. Відповідачами за таким позовом повинні були бути як боржник ОСОБА_7, так і стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_5, оскільки спір безпосередньо стосується її прав.

Однак позов про виключення майна з-під арешту у цій справі не заявлено, що окрім іншого вплинуло на процесуальний статус стягувача ОСОБА_5, яка залучена до участі у цій справі лише у якості третьої особи.

Апеляційний суд не наділений правом змінювати процесуальний статус осіб, а сторони позбавлені права після ухвалення рішення судом першої інстанції збільшувати обсяг позовних вимог.

Таким чином, позов про поділ майна подружжя без вимог про виключення майна з-під арешту, заявлено передчасно, а тому рішення в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та в частині припинення права власності ОСОБА_7 на вказані об'єкти нерухомості підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні вказаних позовних вимог.

В частині розірвання шлюбу рішення суду не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року у цій справі скасувати в частині задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності - відмовити.

В решті рішення не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 березня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков