Справа №464/1578/19
пр № 2-з/464/16/19
У Х В А Л А

15 березня 2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Шутяк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Львівської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, в якій просить визнати недійсним іпотечний договір від 12.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишневською О.М. за реєстраційним номером 2263, додатковий договір №1 від 04.03.2008 до Іпотечного договору від 12.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишневською О.М. за реєстраційним номером 675 та додатковий договір №2 від 13.12.2013 до Іпотечного договору від 12.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишневською О.М. за реєстраційним номером 1614, укладені між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2; стягнути з відповідачів судові витрати.

Разом із позовною заявою від позивача до суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 16828720), яка належить ОСОБА_1 в розмірі 1/2 ідеальної частки, та заборонити Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», , вчиняти дії щодо набуття права власності на вказану квартиру та/чи її відчуження. В обгрунтування заяви покликається на те, щоперебуває у шлюбі із ОСОБА_5 із 02.01.1979. Під час шлюбу з чоловіком вирішили придбати квартиру у АДРЕСА_1, для чого 03.03.2004 року було укладено договір №14 між Дочірнім підприємством «Інтергал-Буд» товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал». Від імені сім'ї договір підписав ОСОБА_5, на що надала свою згоду. Вказує, що згідно з даним договором вона та її чоловік здійснювали фінансування будівництва об'єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 за рахунок власних коштів у спосіб пайової участі в будівництві житлового будинку на земельній ділянці, що розташована у м.Львові по вул.Манастирського та належить ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ«Фірма «Інтергал» на правах власності. Окрім цього, нею та її чоловіком ОСОБА_5 згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 28.02.2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою О.А. за р.н.369, було придбано у спільну сумісну власність частину земельної ділянки, на якій стоїть будинок у якому вони фінансували будівництво квартири і яка належала ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ«Фірма «Інтергал» на правах власності. Фінансування будівництва здійснювалось за спільні кошти подружжя в період шлюбу. В 2017 році з'ясувала, що її чоловік ОСОБА_5 виписався із квартири на АДРЕСА_2 та прописався в квартиру по АДРЕСА_1. В подальшому дізналась, що ОСОБА_5 без її згоди 23 грудня 2005 року уклав додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №14 від 03.03.2004 року про пайову участь в будівництві житла, в якому вигодонабувачем зробив відповідача - ОСОБА_2. Зазначає, що у такий спосіб її чоловік ОСОБА_5 без її згоди розпорядився їх спільним майном (майновими правами). В подальшому рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.09.2017 року по справі №464/3444/17, яке вступило в законну силу, визнано недійсною угоду від 23.12.2005 року про внесення змін та доповнень до договору №1014 бід 03.03.2004 року, укладену між ОСОБА_5 та ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма Інтергал», визнано за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Право власності за нею зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує, що 17 жовтня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паук А.Я., щоб переконатись, що проблем із квартирою немає, однак нотаріус видрукував їй витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 141632562, з якого вбачається, що квартира була надана в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Після того вона звернулась до сина, відповідача по справі, який надав їй копії документів, з яких вбачається, що 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Львівської філії (далі - Банк), та ОСОБА_3 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії за № 600/07-105 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Банк в порядку та на умовах визначених договором взяв на себе зобов'язання відкрити позичальнику не відновлювальну кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості 85500,00 швейцарських франків строком до 12 червня 2022 року (п.1.1.3 кредитного договору). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 600/07- 105 Банк та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір від 12 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишневською О.М. за р.н.2263, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира площею 74,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заставна вартість відповідно до п.1.2 становить 445000 гривень, що еквівалентно 109094,46 швейцарських франків за курсом НБУ. 04.03.2008 року між сторонами (ОСОБА_2 та Банком) було укладено додатковий договір №1 до Іпотечного договору від 12.06.2007 року, яким збільшено заставну вартість до 600000,00 гривень, що еквівалентно 124481,32 швейцарських франків за курсом НБУ. 13 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та Банком укладено Договір про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-105. 13 грудня 2013 року між сторонами (ОСОБА_2 та Банком) було укладено додатковий договір №2 до Іпотечного договору від 12.06.2007 року, яким змінено п. 1.4.1 Іпотечного договору з викладенням його в новій редакції: «повернення кредиту в сумі 48008,75 швейцарських франків з порядком погашення основної суми заборгованості згідно Основного зобов'язання, кінцевим терміном погашення до 12 червня 2022 року включно, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання». Пункт 1.4.2 Іпотечного договору викладено в новій редакції: «встановити процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1% проценту річних протягом тридцяти шести місячного строку з дати підписання Договору про внесення змін. Починаючи з 13 грудня 2016 року, а також у випадку невиконання позичальником умов реструктуризації протягом строку більше двох місяців відсоткова ставка з наступного місяця поновлюється та встановлюється в розмірі, що діяла до моменту реструктуризації залишку заборгованості згідно умов договору кредиту, а саме 9,5%, та за правилами, визначеному у договорі кредиту». Стверджує, що 22 лютого 2019 року на її адресу надійшло повідомлення від ПАТ «Укрсоцбанк» за №8245578 від 19.02.2019 року для відповідача - ОСОБА_2, яким банк вимагає від нього погасити борг, який станом на 19.02.2019 року Банком визначений в розмірі 82587,79 швейцарських франків, а в іншому випадку застосує ст.37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на квартиру. Зазначає, що враховуючи те, що наявні загрози відчуження в т.ч. квартири, яка передана в Іпотеку Відповідачу, вона, як предмет іпотеки є предметом спору у цій справі і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог, оскільки банк має право у без судовому порядку реалізувати її третім особам. З урахуванням викладеного, просить заяву задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

12.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - «Іпотекодержатель») та ОСОБА_2 (надалі - «Іпотекодавець») укладено іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником - ОСОБА_3 Основного зобов'язання за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-105 від 12.06.2007, а саме квартиру АДРЕСА_1.

13 грудня 2013 року між сторонами ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено додатковий договір №2 до Іпотечного договору від 12.06.2007 року, яким пункт 1.1 статті 1 Іпотечного договору викладено в наступній редакції: «Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником Основного зобов'язання квартиру АДРЕСА_1».

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.09.2017 позов задоволено, визнано недійсною угоду від 23.12.2005 про внесення змін та доповнень до договору №14 від 03.03.2004, укладену між Дочірнім підприємством «Інтеграл-Буд» ТзОВ «Фірма Інтергал» та ОСОБА_5; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно з інформаційною довідкою №141632562 від 17.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2 частки) та ОСОБА_2 (1/2 частки).

Враховуючи обставини справи, предмет спору, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 в розмірі 1/2 ідеальної частки.Даний вид забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та невжиття такого може призвести до утруднення виконання рішення суду або ж зробити таке неможливе. Наведений захід призведе до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів. В іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити за необґрунтованістю, оскільки накладення арешту на майно виключає будь-яку можливість відчуження об'єкта нерухомості.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.149, 150, 152, 153, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) в розмірі 1/2 ідеальної частки.

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Строк пред'явлення ухвали до примусового виконання три роки.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексуУкраїни з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 Цивільного процесуального кодексуУкраїни.

Суддя Б.Р. Мичка