Ухвала

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 369/11435/15-ц

провадження № 61-3930ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня

2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за період затримки виплати коштів при розрахунку, компенсації за затримку виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у 2015 році звернувся до суду з позовом до державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення на його користь: 8 049, 71 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати при звільненні; 59 657, 50 грн середнього заробітку за період затримки виплати коштів при розрахунку (період затримки з 04 листопада 2013 року по 15 жовтня 2015 року);

5 343, 21 грн компенсації за затримку виплати заробітної плати; 10 000 грн

у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також просив зобов'язати державне підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» надати йому довідку про нараховану, але невиплачену заробітну плату станом на 07 липня 2015 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 25 квітня 2016 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 13 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 від 21 лютого 2019 року, в якій заявник просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції він отримав 23 січня 2019 року, що підтверджується копією конверта Київського апеляційного суду.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами порушено вимоги статей 185, 192 ЦПК України, не з'ясовано всіх обставин справи та не досліджено докази, надані на їх підтвердження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, постійна колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня

2016 року необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо

є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ураховуючи те, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року вже було предметом перегляду у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, за результатами якого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу від 13 березня 2017 року, якою зазначену касаційну скаргу відхилено, відсутні передбачені процесуальним законом підстави для повторного розгляду цієї касаційної скарги на це саме судове рішення.

Відносно оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 січня

2019 року слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_4 звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року, за результатами розгляду якої судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу від 02 серпня 2016 року, якою апеляційну скаргу відхилено, а оскаржене судове рішення залишено без змін.

Постановляючи 15 січня 2019 року ухвалу, апеляційний суд, із урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявником повторно подано апеляційну скаргу на те саме рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктами 3, 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку

на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за період затримки виплати коштів при розрахунку, компенсації

за затримку виплати заробітної плати відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта