ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-167/11Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/817/1056/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 30409000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника боржника ОСОБА_1 - адвоката

Моленя Р.В., представника заінтересованої особи -

Тернопільського районного відділу державної

виконавчої служби ГТУЮ в Тернопільській області

Кифор О.М.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2019 року, постановлену суддею Грицаком Р.М. у цивільній справі № 2-167/11 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія про зміну способу виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ТОВ Українська факторингова компанія звернулося до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.08.2011 року в справі № 2-167/11, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк, правонаступником якого є ТОВ Українська факторингова компанія, заборгованість за кредитним договором № від 19.07.2007 року 20 346, 24 швейцарських франків, що еквівалентно 151 521, 65 грн. та 1 715 грн. судових витрат, звернувши стягнення на доходи боржниці ОСОБА_1 (пенсію).

В обґрунтування даної заяви зазначило, що ОСОБА_1 судове рішення про стягнення заборгованості у розмірі 151 521, 65 грн. шляхом звернення стягнення на автомобіль не виконала, а Тернопільській РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області позбавлений можливості в примусовому порядку виконати вказане судове рішення, оскільки в ході здійснення виконавчого провадження виявлено розбіжності між фактичним власником транспортного засобу Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та боржником, зазначеним у постанові. Враховуючи те, що боржник є одержувачем пенсії, вважали наявними правові підстави для зміну способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на пенсію боржника.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ Українська факторингова компанія просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, постановленою без врахування положень Закону України Про виконавче провадження і ЦПК України та ухвалити нову, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом тіє ї обставини, що без оголошення в розшук автомобіля марки Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який не був виявлений державним виконавцем в ході виконання рішення, та виявлення його органами поліції виконання судового рішення є неможливим.

Звертає увагу й на неврахування судом факту неможливості виконання органами ГУ НП в Тернопільській області постанови ДВС про оголошення автомобіля в розшук з підстав виявлення розбіжностей між фактичним власником транспортного засобу та боржником, зазначеним у постанові, що підтверджено документально (листом Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Тернопільській області від 11.04.2019 року № 1469/6/01-19).

Вказує, що судовим рішенням від 25.08.2011 року з ОСОБА_1 стягнута заборгованість у розмірі 151 521, 65 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави, який не може бути реалізований під час примусового виконання судового рішення державною виконавчою службою, що робить неможливим виконання рішення суду та стягнення заборгованості на користь стягувача, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

З урахуванням встановлення державним виконавцем тієї обставини, що боржник ОСОБА_1 отримує дохід - пенсію, вважає можливим виконання рішення в інший спосіб, який передбачає Закон України Про виконавче провадження шляхом звернення стягнення на пенсію боржника.

Звертає увагу, що не просить суд змінити судове рішення по суті, оскільки предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 151 521, 65 грн., однак стягнення повинно відбуватися у спосіб звернення стягнення на автомобіль, що є неможливим, оскільки в автомобіля фактично інший власник, у той час, коли боржниця отримує дохід - пенсію, й тому саме за рахунок звернення стягнення на пенсію боржниці можливе реальне стягнення вказаної заборгованості.

У своєму відзиві ОСОБА_1 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її безпідставною, а ухвалу суду такою, що не підлягає скасуванню.

В обґрунтування заперечень, зазначає, що на момент отримання кредиту вже не проживала з чоловіком, який проживав окремо, з іншою сім`єю. Вона не є поручителем за кредитним договором, не набула жодного майна в порядку спадкування за боржником, в тому числі і на заставний автомобіль, тому не може відповідати за зобов`язанням боржника власним майном єдиною пенсією.

Зазначає, що ПАТ УкрСибБанк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 151 521 грн. 65 коп. боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0, укладеним між ПАТ УкрСибБанк та її померлим чоловіком, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, оскільки для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ними було укладено договір застави транспортного засобу Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 від 19.07.2007 року.

Вважає, що позивач скористався своїм правом звернення стягнення на предмет застави, адже її померлий чоловік не виконав умови кредитного договору. Тому, в даному випадку зміна способу виконання судового рішення є недоречною і незаконною, оскільки зверненням стягнення на пенсію буде змінено рішення по суті, з виходом за межі позовних вимог та вирішенням питання, яке не було предметом дослідження судом першої інстанції при розгляді справи.

Будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, представник заявника ТОВ Українська факторингова компанія в судове засідання не з`явився. У надісланому на адресу суду письмовому клопотанні, розгляд справи просив проводити у його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого представника заявника та наявність відповідного клопотання про розгляд справи у його відсутності дає суду підстави проводити розгляд справи без участі представника ТОВ Українська факторингова компанія.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 адвокат Молень Р.В. апеляційної скарги не визнав з мотивів, наведених у письмовому відзиві, просив таку залишити без задоволення.

Представник заінтересованої особи Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Тернопільській області Кифор О.М. щодо вирішення апеляційної скарги покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.08.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № від 19.07.2007 року в сумі 20 346, 24 швейцарських франків, що еквівалентно 151 521, 65 грн. та 1715 грн. судових витрат шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 49).

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що автомобіль Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , фактично належить ОСОБА_1 , а саме - 1/2 частина, як частка у спільному майні подружжя та 1/2 частина, як частка, успадкована після смерті ОСОБА_2 , наслідком чого мало місце часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб, як спадкове майно, у зв`язку з неналежним виконанням померлим ОСОБА_2 (позичальником) умов кредитного договору.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року та замінено стягувача ПАТ УкрСиббанк на ТОВ Українська факторингова компанія у виконавчому провадженні під час виконання судового рішення по справі № 2-167/11, яким задоволено позов ПАТ УкрСиббанк до ОСОБА_1 , а саме, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 151 521, 65 грн., звернуто стягнення на заставний автомобіль (т. 1 а.с. 149).

Постановою Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 17.04.2018 року відкрито виконавче провадження № 56196143 з примусового виконання виконавчого листа № 2-167/11, виданого 25.09.2011 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованості за кредитним договором № від 19.07.2007 року в сумі 20346, 24 швейцарських франків, що еквівалентно 151 521, 65 грн. та 1715 грн. судових витрат шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 233).

Постановою Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 06 липня 2018 року замінено стягувача з ПАТ УкрСиббанк на ТОВ Українська факторингова компанія (т. 1 а.с. 234).

06.08.2018 року державним виконавцем винесена постанова № 56196143, якою оголошено в розшук автомобіль марки Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 235).

Згідно інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Тернопільській області від 11.04.2019 року № 1469/6/01-19 виконати постанову ДВС від 06.08.2018 року не вбачається можливим,| оскільки при перевірці транспортного засобу Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 виявлено розбіжності між фактичним власником транспортного засобу та боржником, зазначеним у постанові, відтак вказаний транспортний засіб в розшук Відеоконтроль - Рубіж не оголошено (т. 1 а.с. 236).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Зміна способу виконання рішеня не повинна змінювати його суть. Відповідного правового висновку дійшов Верховний суд України в своїй постанові від 25 листопада 2015 року за результатами розгляду справи № 6-1829цс15.

На неможливості застосування на стадії виконання рішення іншого способу правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, наголошується й Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2018 року в справі № 2-749/11/2229.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, закон відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано достатніх доказів, що підтверджують наявність обставини, яка може істотно ускладнити виконання рішення або зробити його неможливим, а також з того, що застосування іншого способу правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, означатиме зміну суті рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком міськрайонного суду, як таким, що відповідає вимогам закону й зроблений з урахуванням наявних у справі доказів.

Так, встановивши, що позов до ОСОБА_1 , з приводу якого 25.08.2011 року судом було ухвалено відповідне рішення пред`явлено, як до спадкоємця майна померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка, як було встановлено вказаним рішенням, успадкувала Ѕ автомобіля, що був предметом застави, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про те, що зміна способу виконання рішення, яким в рахунок повернення ОСОБА_1 коштів за кредитним договором, укладеним банком з її чоловіком і забезпеченим заставою автомобіля, звернуто стягнення на вказаний автомобіль, на звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 призвела б до зміни суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи № 2-167/11 не досліджувалося питання вартості успадкованого майна на час пред`явлення банком позову й не ставилося питання про стягнення саме цієї суми, а лише зазначалося про загальний розмір боргу померлого ОСОБА_2 перед банком, в той час як ч. 1 ст. 1282 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора лише у межах вартості майна одержаного в спадщину.

Таким чином, стягувач сам обрав спосіб захисту своїх прав у випадку погашення заборгованості за кредитним договором - шляхом звернення стягнення на спадкове майно (транспортний засіб), а тому зміна способу виконання рішення суду із звернення стягнення на спадкове майно (транспортний засіб) на стягнення вартості автомобіля із доходів боржника (пенсії), є фактично зміною рішення по суті, як і зміною способу захисту порушеного права.

Крім цього, з урахуванням змісту наявного в справі листа ГУ НП в Тернопільській області від 11.04.2019 року № 1469/6/01-19, з якого вбачається, що неможливість виконання постанови ДВС від 06.08.2018 року зумовлена тим, що| при перевірці транспортного засобу Сhevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 виявлено розбіжності між фактичним власником транспортного засобу та боржником, зазначеним у постанові, та змісту постанови від 06.08.2018 року, в якій державним виконавцем зазначено про належність вищевказаного транспортного засобу боржнику ОСОБА_1 , що не відповідає фактичним даним, зазначеним у реєстраційних документах на вказаний транспортний засіб, в суду першої інстанції були наявними підстави зробити висновок про недоведеність позивачем існування обставин, що роблять неможливим виконання рішення суду, оскільки заявником не використано передбаченого законом захисту порушеного права для виправлення державним виконавцем допущеної ним невідповідності щодо зазначення власника транспортного засобу в його ж постанові про розшук майна боржника.

Доводи апеляційної скарги ТОВ Українська факторингова компанія щодо незаконності ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обставини, на які заявник посилається в ній, зокрема зміст рішення суду від 25.08.2011 року та листа ГУ НП в Тернопільській області від 11.04.2019 року № 1469/6/01-19, були предметом дослідження судом першої інстанції й таким обставинам дана належна правова оцінка.

Не приймає колегія суддів й до уваги доводи апелянта в частині незаконності ухвали суду з посиланням на те що без оголошення в розшук автомобіля, що був предметом застави, та без виявлення його органами поліції виконання судового рішення є неможливим, оскільки не доведено наявність неможливості встановлення органами поліції оголошеного в розшук автомобіля за умови вірного зазначення державним виконавцем у своїй постанові про оголошення розшуку титульного власника автомобіля ( ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 ).

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За ч. 1ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 11 листопада 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи