Справа № 597/227/18
Провадження № 2/597/53/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2019 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
в складі: судді Шевчук В.М.
з участю секретаря судового засідання Николайчук З.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Заліщицької міської ради та третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно
06.02.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Заліщицької міської ради та третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.
У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задоволити.
Представник відповідача Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Заліщицької міської ради у судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить суд їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності.
Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, однак подали письмові заяви, в яких вони просять суд справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають повністю, заперечень проти задоволення позову не мають.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частин другої та третьої ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
За змістом ст.26 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.
Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.
Згідно із частиною третьою ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Аналіз норми частини третьої ст.376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети.
Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.
При цьому слід ураховувати положення частини першої ст.376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.04.1993 року зареєстрованого в реєстрі за № 590, позивачці належить квартира № 6, що в м.Заліщики по вул. Українська 11, на даний час вулиця (ОСОБА_5 11) Тернопільської області, яка самочинно реконстуруйована. Відповідно до технічного висновку (звіт) щодо відповідності реконструйованого (збудованого) вимогам ДБНіП за результатами здійсненого технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 25.10.2018 року реконструйована квартира № 6 під літ.А, загальною площею 95,10 кв.м, в тому числі житловою площею 54,4 кв.м та гараж під літ.З, площею забудови 26,4 кв.м, підвал під літ.Пдз, площею 3,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Заліщики вул.С.Бандери 11 Тернопільської області, встановлено можливість їх подальшої надійної та безпечної експлуатації, а також відповідність збудованого та реконструйованого вимогам державних будівельних норм і правил, нормативних актів пожежної безпеки та санітарно-гігієнічним вимогам.
Згідно довідки № 251 від 24.10.2018 року, виданої завідувачем відділу містобудування, архітектури та індустрії будівельних матеріалів райдержадміністрації ОСОБА_6 щодо відповідності місця розташування об`єктів вимогам державних будівельних норм встановлено, що реконструйована квартира № 6 на побудованих фундаментах в багатоквартирному житловому будинку з реконструйованим гаражем по вул.С.Бандери 11 в м.Заліщики Тернопільської області відповідає вимогам державних будівельних норм щодо відстаней до навколишніх існуючих будівель і споруд, червоних ліній та меж земельної ділянки.
Однак, 11.12.2018 року рішенням державного реєстратора позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності реконструйованої квартири № 6, що знаходиться за адресою: м.Заліщики вул.С.Бандери 11 Тернопільської області.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 76, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 331, 376 Цивільного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Заліщицької міської ради та третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою м.Заліщики вул.С.Бандери 11/6 Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно:
реконструйовану квартиру № 6 в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул.С.Бандери 11 в м.Заліщики Тернопільської області;
Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

ОСОБА_7