Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 756/85/15-ц

провадження № 61-20963св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Аксіома»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 27 квітня 2016 року у складі судді Камбулова Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Махлай Л. Д., Слободянюк С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Аксіома» (далі - ПАТ «КБ «Аксіома») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Ерде Банк» (далі - ПАТ «Ерде Банк»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Аксіома» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит (далі - кредитний договір) відповідно до умов якого ПАТ «Ерде Банк» надав позичальнику кредит в сумі 900 000 грн зі сплатою 15 % річних та з кінцевою датою повернення не пізніше 18 березня 2022 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 березня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та всіх додаткових угод, які укладені або можуть бути укладені в майбутньому між банком та позичальником у повному обсязі.

13 грудня 2013 року між ПАТ «Ерде Банк» та ПАТ «КБ «Аксіома» укладено договір про відступлення права вимоги № 07, відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «Ерде Банк» відступає новому кредитору ПАТ «КБ «Аксіома» своє право вимоги за договором про іпотечний кредит

від 21 березня 2012 року з усіма додатковими угодами до нього, що є його невід'ємною частиною, укладений між первісним кредитором та фізичною особою ОСОБА_1

Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконує, у зв'язку з чим станом на 18 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає 1 090 832, 19 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 832 091,86 грн; заборгованість за процентами у розмірі

205 042,80 грн; пеня по кредиту у розмірі 25 793,17 грн; пеня по процентам - у розмірі 27 904,37 грн.

Посилаючись на викладене, ПАТ «КБ «Аксіома» просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як солідарних боржників, заборгованість за договором про іпотечний кредит від 21 березня 2012 року в розмірі

1 090 832,19 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі

832 091,86 грн; заборгованість за процентами у розмірі 205 042,80 грн; пеня по кредиту у розмірі 25 793,17 грн; пеня по процентам у розмірі

27 904,37 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня

2016 року позов ПАТ «КБ «Аксіома» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Аксіома» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 21 березня 2012 року у розмірі 1 090 832,19 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 832 091,86 грн; заборгованість за процентами у розмірі

205 042,80 грн; пеня по кредиту у розмірі 25 793,17 грн; пеня по процентам

у розмірі 27 904,37 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, які було забезпечено договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 та ПАТ «Ерде Банк» не виконувала, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі

1 090 832,19 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що встановивши невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, які були забезпеченні договором поруки, укладеному з ОСОБА_2 та ПАТ «Ерде Банк», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 1 090 832,19 грн. При цьому суд першої інстанції вірно керувався вимогами статей 525, 526, 530,

611 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у лютому 2017 року, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року справу за позовом ПАТ «КБ «Аксіома» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при розгляді справи не дослідили наведені обставини щодо пропущення позивачем строків позовної давності та не перевірили їх. Суди встановивши, що погашення за кредитним договором повинні здійснюватися щомісячно згідно з графіком погашення, не дослідили питання, коли такі погашення були припинені з боку позичальника, а відповідно - не дослідили питання початку строку позовної давності. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення банком повідомлень про порушення умов кредитного договору.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2, у якому вона просить оскаржувані судові рішення скасувати, а провадження у справі закрити. Заперечення обґрунтовано тим, що позивач (іпотекодержатель) використавши своє право на позасудове врегулювання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 у

м. Києві), відповідно втратив право на подальше стягнення заборгованості з боржників.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 21 березня 2012 року між ПАТ «Ерде Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Аксіома» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит відповідно до умов якого ПАТ «Ерде Банк» надало позичальнику кредит в сумі 900 000 грн зі сплатою 15 % річних та з кінцевою датою повернення не пізніше 18 березня 2022 року

(а. с. 4-10, т. 1).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 березня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручався перед банком за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та всіх додаткових угод які укладені або можуть бути укладені у майбутньому між банком та позичальником у повному обсязі (а. с. 11, т. 1).

13 грудня 2013 року між ПАТ «Ерде Банк» та ПАТ «КБ «Аксіома» укладено договір про відступлення права вимоги № 07, відповідно до умов якого первісним кредитором ПАТ «Ерде Банк» було відступлено новому кредитору ПАТ «КБ «Аксіома» право вимоги за договором про іпотечний кредит

від 21 березня 2012 року з усіма додатковими угодами до нього, що є його невід'ємною частиною, який було укладено між первісним кредитором та фізичною особою ОСОБА_1 (а. с. 12-14, т. 1).

Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18 грудня 2014 року допустила заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 090 832, 19 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 832 091,86 грн; заборгованість за процентами у розмірі 205 042,80 грн; пеня по кредиту у розмірі 25 793,17 грн; пеня по процентам - у розмірі 27 904,37 грн (а. с. 15, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суди, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про те, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, які були забезпеченні договором поруки, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 1 090 832,19 грн є обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що кредитним договором передбачено щомісячну сплату заборгованості, а суди не встановили, коли відбувся останній платіж на її погашення є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а пунктом 2.1. зазначеного договору поруки передбачено випадки припинення поруки, зокрема якщо банк протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя

(а. с. 11).

Посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України

від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14 та від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 є необґрунтованими, оскільки банк звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого вказаним договором поруки.

Інші доводи касаційної скарги про те, що позичальник та поручитель не були повідомлені про порушення умов кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення вимог банку, що було передбачено укладеним договором поруки, не звільняє поручителя від солідарної відповідальності з боржником за невиконання умов кредитного договору.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, і на законність судового рішення суду апеляційної інстанцій не впливають.

Отже, судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта