Справа № 495/1874/19
№ провадження 2/495/1536/2019
Ухвала

про забезпечення позову

13 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Шевчук Ю.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року провадження по справі було відкрито, визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивачами було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останні просили:

накласти арешт:

- на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,0632 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1546;

- на садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1545;

- заборонити відчуження садового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2;

-заборонити державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження садового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2;

-заборонити ОСОБА_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1, передавати вказане майно у користування третім особам.

В обґрунтування вимог заяви позивачі вказують, що оскільки дійсність правочинів, на підставі яких відповідачі набули право власності на садовий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 оспорюється позивачами та є предметом спору у дійсній справі, є доцільним для забезпечення позовних вимог вжиття вказаних заходів забезпечення позову. Так, у випадку визнання оскаржуваних договорів купівлі-продажу недійсними, ОСОБА_2 вправі витребувати вказане майно з чужого володіння.

У випадку відчуження цього майна на користь третіх осіб в ході розгляду цивільної справи, відповідні обставини можуть унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

З урахуванням поведінки сторони відповідача (пошук покупців на спірне майно), позивачі просять вжити вказані вище заходи забезпечення позову для реалізації мети їх вжиття, а саме виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачів.

Розглянувши надану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини у зв'язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на заявлені позовні вимоги щодо оспорювання права власності відповідачів на нерухоме майно: садовий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 поновлення та визнання права власності за ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного нерухомого майна, може призвести до переходу права валаності на вказане майно до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що заборона відчуження нерухомого майна відповідача - оспорювання права власності на яке є предметом спору в дійсній справі, є заходом забезпечення позову, спроможним, достатнім та спів мірним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висовку, що вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна відповідача є достатнім для гарантування виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про заборону відчуження майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного об'єкта нерухомого майна не виключає його з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Суд звертає увагу відповідачів, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідачів на користування нерухомим майном у повному обсязі у зв'язку із чим, суд не вбачає необхідності застосовувати захід забезпечення позову у вигляді арешту майна та заборони передавати вказане майно у користування третім особам. Крім того, суд вважає за доцільне заборонити державним реєстраторам вчиняти дії на відчуження вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2; АДРЕСА_3), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3; 02140, АДРЕСА_1) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4; АДРЕСА_4), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1; АДРЕСА_5), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення - задовольнити частково.

Заборонити відчуження садового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Заборонити державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження садового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред'явлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: Шевчук Ю.В.