Справа № 591/6000/17
Провадження № 2/591/138/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і свої вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови та правила), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов»язання за договором позивач виконав у повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов»язання, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, станом на 31.08.2017 року, у загальному розмірі 53808 грн.11 коп., що складається із заборгованості за кредитом 2998 грн. 03 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 44256 грн.09 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3753 грн. 60 коп., а також штрафу 500 грн. та 2550грн..39 коп., яку позивач разом судовими витратами просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник до суду не з»явився.

Відповідач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково і пояснили суду, що вони визнають суму 2998 грн. 03 коп. - заборгованість за наданим кредитом, а в задоволенні інших позовних вимог просять суд відмовити, так як банком пропущено строк звернення до суду, а тому просять суд позов задоволити частково.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, його представника, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що 23 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови та правила), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов»язання за договором позивач виконав у повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов»язання, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, станом на 31.08.2017 року, у загальному розмірі 53808грн.11 коп.., що складається із заборгованості за кредитом - 2998 коп. 03грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 44256 грн.09 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3753 грн.60 коп., а також штрафу - 500 грн. та 2550 грн. 39 коп..

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов»язань. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання.

Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 2998 грн. 03 коп. є такими, що підлягають задоволенню. У той же час, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред»явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов»язання. Саме такі висновки містяться у постановах ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Окрім того, ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов»язаний із певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов»язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов»язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред»явити вимогу про виконання зобов»язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Останній платіж, спрямований на погашення заборгованості, було здійснено 19.04.2014 року у розмірі 200 грн.. Отже, платіж від 19.04.2014 року свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Так, з 26.05.2014 року (щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним) почався заново відлік позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу, а з 01.03.2015 року (строк дії пластику карти 02/15, тобто до 28.02.2015 року включно) почався перебіг строків позовної давності, щодо повернення кредиту в повному обсязі, який, відповідно сплив 01.03.2018 року. Тобто, в межах строку загальної позовної давності, за три роки до дня звернення до суду (позовна заява зареєстрована 25.10.2017 року) та з урахуванням викладеного, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, за спірний період, розраховується наступним чином: Розрахунок 30,00 % річних за період з 24.10.2014 року по 28.02.2015 року (кількість днів - 128) на суму заборгованості 2 998,03 грн. (2 998,03 х 30% х 128/360 = 319,79 грн.). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов»язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов»язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах строку позовної давності. Отже, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки слід відмовити, оскільки строк дії кредитного договору закінчився в лютому 2015 року, а до суду з позовом банк звернувся 25 жовтня 2017 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності. Крім того, пеня нарахована в межах річного строку, що передував зверненню до суду також стягненню не підлягає так як нарахована після закінчення строку дії картки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 23.09.2008 року у розмірі 3317 грн.82 коп., яка складається з: 2998 грн. 03 коп. - заборгованість за наданим кредитом; 319 грн.79 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 692 грн.55 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11-13, 76-81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) заборгованість у розмірі 3317 грн. 82 коп., яка складається з: 2998 грн. 03 коп. - заборгованість за наданим кредитом; 319 грн. 79 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) - 692 грн. 55 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2019 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.