Справа № 308/7829/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Балаж Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 жовтня 2018 року (у складі судді Дергачової Н.В.) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики тапродовольства України і агроторгового підприємства радгосп-завод «Мукачівський» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у липні 2018 р.

Просив:

-скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.12.2017 р. №308-к «Про звільнення ОСОБА_2 та призначення виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3.»;

-поновити позивача на посаді директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський»;

-стягнути з Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період із 23.12.2017 р. до дня розгляду справи;

-допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» і стягнення середнього заробітку за один місяць.

На обґрунтування позовних вимог указав, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №267 від 27 жовтня 2017 р. його було призначено на посаду директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» як переможця конкурсного відбору. Цього ж дня між сторонами було підписано контракт.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 р. працівника, який раніше обіймав посаду директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський», було поновлено на роботі, в зв'язку з чим його було звільнено з роботи та призначено виконуючим обов'язки директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» ОСОБА_3 Про це йому стало відомо з телефонного дзвінка, однак безпосередньо із наказом про звільнення його ознайомлено не було.

Згодом постановою апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2018 р. рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 р. було скасовано, через що відпала правова підстав, якою було обґрунтованого наказ про звільнення його з посади директора.

Вважає, що через скасування рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 р. він підлягає поновленню на посаді директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський», однак відповідач протиправно не приймає рішення про поновлення позивача на роботі, посилаючись при цьому на наявність не скасованого наказу про звільнення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 жовтня 2018 р. позов задоволено частково: скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.12.2017 р. № 308-к «Про звільнення ОСОБА_2 та призначення виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3.»; поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський»; стягнуто з Агроторгового підприємства радгосп-завод «Мукачівський» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 23 грудня 2017 р. по 04 жовтня 2018 р. у розмірі 64 293,54 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» і стягнення середнього заробітку за один місяць.

У апеляційній скарзі Міністерство аграрної політики та продовольства України просить скасувати це рішення із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

а) оскаржуваний наказ було видано з дотриманням усіх положень трудового законодавства, відтак він є правомірним і таким, що жодним чином не порушує права та інтереси позивача;

б) апелянт засобами телефонного зв'язку повідомляло позивача про наказ від 22.12.2017 р. і направляло такий останньому рекомендованим листом із повідомленням про вручення, однак той повернувся до апелянта із відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

в) апелянт, звільняючи ОСОБА_2, не мало можливості запропонувати йому іншу роботу з причин:

-апелянт виконує функцію органу управління щодо призначення і звільнення керівника підприємства державного сектору економіки;

-у апелянта відсутня можливість запропонувати керівнику іншу роботу на підприємстві, адже така посада відповідно до статуту одна, а всіх інших працівників призначає керівник відповідного підприємства;

-у апелянта відсутня можливість запропонувати керівнику іншу роботу на іншому підприємстві, адже призначення керівника здійснюється на підставі конкурсного відбору з подальшим укладенням контракту;

г) апелянта не було повідомлено про дату та час судового засідання, на якому було ухвалено оскаржуване рішення.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недотримання відповідачами під час звільнення позивача вимог ч.2 ст.40 КЗпП України, що свідчить про незаконність звільнення такого з роботи. У силу вимог трудового законодавства в разі звільнення працівника без законної підстави останній має бути поновлений на попередній роботі органом, яким розглядає трудовий спір. Із винесенням рішення про поновлення працівника на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд погоджується із цими висновками через їх відповідність обставинам справи, належним чином оціненим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Установлено та не заперечується, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 жовтня 2017 р. №267-а ОСОБА_2 було призначено на посаду директора агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» із 27 жовтня 2017 р. як переможця конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки (а.с.7). Цього ж дня із ним був укладений контракт №31 (а.с.7-13), який набрав чинності з 27 жовтня 2017 р. і діяв до 26 жовтня 2018 р. (п.6.1 контракту), тобто на момент виникнення спірних правовідносин і постановлення судового рішення такий був чинним.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2017 р. (справа №303/1475/17) ОСОБА_3 (особа, яка займала посаду виконуючого обов'язків директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський») було поновлено на посаді виконуючого обов'язків директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» і стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 8800 грн. Допущено негайне виконання рішення суду у частині поновлення ОСОБА_3 на роботі (а.с.14-19).

На підставі цього рішення і постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2017 р. серії ВП № 55289705 наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 22 грудня 2017 р. № 308-п ОСОБА_2 було звільнено з посади директора агроторгового підприємства радгосп-заводу «Мукачівський» згідно з п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу) та розірвано з ним контракт відповідно до підпункту «н» пункту 5.3. розділу 5 контракту (керівник може бути звільнений з посади, а контракт - розірваний до закінчення терміну його дії з інших підстав, передбачених законодавством).

Згідно з положеннями ст. 40 ч.1 п.6, ч.2 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому до моменту звільнення наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, що існували на день звільнення, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження дотримання роботодавцем указаних вимог закону при звільненні позивача, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Довід апеляційної скарги про те, що Міністерство аграрної політики та продовольства не мало можливості запропонувати ОСОБА_2 іншу роботу, не заслуговує на увагу як необґрунтованийі суперечний указаним положенням матеріального права.

Згодом, постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатського області від 19 квітня 2018 р., яка набрала законної сили та є чинною, заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2017 р. (справа № 303/1475/17) було скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - агроторгове підприємство радгосп-завод «Мукачівський», про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.20-24).

Тобто, зі скасуванням заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2017 р. у справі № 303/1475/17 відпала підстава для звільнення ОСОБА_2 із роботи та розірвання із ним контракту, а відтак останній мав бути повернутий у попереднє правове становище.

На заяву ОСОБА_2 від 10.05.2018 р. про поновлення його на роботі Міністерство аграрної політики та продовольства України в особі заступника директора департаменту кадрового забезпечення та роботи з персоналом - начальника відділу організаційного розвитку Ю.Дзюби відповіло, що наказ Мінагрополітики № 308-к від 22.12.2017 р. «Про звільнення ОСОБА_2 та призначення виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3.» не оскаржений і є чинним (а.с.25-28).

За таких обставин трудові права ОСОБА_2 є безумовно порушеними та підлягають судовому захисту способом, обраним позивачем.

Решта доводів апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування ухваленого ним рішення як суперечні фактичним обставинам справи, письмовим доказам і належним до застосування у спірних правовідносинах нормам матеріального права.

Порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, не встановлено (апелянт повідомлявся про судове засідання, тобто достовірно знав про розгляд справи, подавав відзив на позовну заяву та письмові докази, уповноважив свого представника ОСОБА_5, однак в жодне судове засідання не з'явився).

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 133, 137, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 18 березня 2019 р.

Судді: