ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Харків

Справа № 645/5637/15-ц

Провадження № 22-ц/818/ 3293/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря: Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

Скаржник: ОСОБА_1 ,

Особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосік Олег Андрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів,

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича у виконавчому провадженні №56545292,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 квітня 2019 року, постановлену суддею Шарком О.П.,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали від 2 вересня 2019 року про виправлення описки, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича по виконавчому провадженню №5654529 - задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича під час здійснення ним виконавчого провадження №56545292 від 07.06.2018 року в частині ненадання відповіді на заяву про здійснення перерахунку розміру заборгованості аліментів. Визнано неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам за період червень 2015 - червень 2018 року державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича під час здійснення ним виконавчого провадження №56545292 від 07.06.2018 року таким, що складений без дотримання вимог СК України та Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Зобов`язано державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича під час здійснення ним виконавчого провадження №56545292 від 07.06.2018 року перевірити правильність обчислення заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №56545292 від 07.06.2018 року із дотриманням вимог СК України та Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Ухвала мотивована тим, що державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості по аліментах без врахування вимоги ч.2 ст. 195 СК України та розділу ХVI Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 ..

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що спір про визначення розміру заборгованості за аліментами повинен розглядатися судом у позовному провадженні. Судом не враховано, що у провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення розміру заборгованості за аліментами, стягнення заборгованості по аліментам, стягнення неустойки за просрочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину. Оскарженню підлягала відмова державного виконавця зробити перерахунок, проте суд безпідставно визнав неправомірними дії державного виконавця в частині ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку заборгованості по аліментам. Суд визнав неправомірним розрахунок державного виконавця заборгованості по аліментам за період з червня 2015 року по червень 2018 року, між тим, боржник вважав неправомірним розрахунок за період з червня 2015 року по грудень 2016 року. Суд вирішив справу без дослідження матеріалів виконавчого провадження, зокрема, декларації ФОП ОСОБА_1 щодо його підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано відзив, в якому він просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення. Зазначає, що звертаючись до суду зі скаргою, йому не було відомо про звернення ОСОБА_3 з позовом. Розгляд скарги не перешкоджав розгляду позовної заяви ОСОБА_3 , предмет скарги та позову різні. Суд не втручався в арифметичні підрахунки, а лише перевірив принцип їх здійснення та дотримання вимог чинного законодавства. Звертає увагу на те, що під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам слід враховувати період його знаходження у статусі ФОП на загальній системі оподаткування.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист від 13 березня 2018 року № 645/5637/15, виданий Фрунзенським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ) аліментів у розмірі 1/4 частки доходу.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Відповідно до частин першої та другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Ураховуючи те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 квітня 2019 року - скасувати. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антосіка Олега Андрійовича -відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 25 листопада 2019 року