Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 646/834/17

провадження № 61-33084св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року у складі судді Сороки О. П. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів:

Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» (далі - ТОВ «Харків Екоресурс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що послуги з вивезення твердих побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 надаються

ТОВ «Харків Екоресурс» з 01 січня 2013 року на підставі договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» № 142(2580)/1 від 27 листопада 2012 року. Відповідач у справі не надала будь-яких заяв про незгоду з умовами опублікованого договору.

В той же час, ОСОБА_1, яка проживає за вищевказаною адресою та є споживачем послуг, які надає позивач, станом на 01 січня 2017 року не здійснила оплату вищевказаних послуг з 01 січня 2014 року по 01 січня

2017 року, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість на загальну суму 495,53 грн.

ТОВ «Харків Екоресурс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 495,53 грн, з яких: 383,87 грн - сума основної заборгованості,

94,85 грн - інфляційні витрати, 16,81 грн - 3 % річних від простроченої суми.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факт надання послуг з вивезення побутових відходів саме ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Харків Екоресурс» відхилено.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ТОВ «Харків Екоресурс», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі:

15 червня 2017 року ТОВ «Харків Екоресурс» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що факт отримання відповідачем примірника газети «Харьковские известия» № 142 (2580/1) підтверджується матеріалами справи, а саме актом виконаних робіт від 10 грудня 2012 року до договору № 06-736 від 20 листопада 2012 року та «Реєстр на розповсюдження газет «Харьковские известия» № 142 (2580/1)

від 27 листопада 2012 року. А отже, послуги із вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 надаються на законних підставах. Суди неправильно застосували положення статті 633 ЦК України. Суди дійшли неправильного висновку про відсутність у опублікованих матеріалах правил надання послуг з вивезення побутових відходів, оскільки разом із договором були опубліковані витяги із законодавства про відходи, санітарні норми, і правила поводження з побутовими відходами та утримання територій населених пунктів. Суди поклали на позивача обов'язок доказування того факту що відповідачеві були надані послуги з вивозу побутових відходів, хоча відповідач не довів, що самостійно здійснює їх утилізацію. Оскаржувані рішення протирічать судовій практиці Верховного Суду України.

Доводи інших учасників справи:

13 серпня 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ТО» Харків Екоресурс» відхилити, а рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Червонозаводського районного суду міста Харкова.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у запереченні на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд об'єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

У справі яка переглядається, суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові визначено КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», КП КГ «Харківкомуночиствод»; ТОВ «Харків Екоресурс».

ТОВ «Харків Екоресурс» в якості пропозиції для підписання споживачами в газеті «Харьковские известия» від 27 листопада 2012 року був опублікований публічний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року, підписаний позивачем.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідача представник позивача посилався на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором був доставлений за місцем проживання відповідача, договір з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від відповідача про незгоду з його умовами не надійшло, а тому договір відповідно до правил статей 633, 634 ЦК України є укладеним.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина перша, друга статті 642 ЦК України).

Статтею 643 ЦК України передбачено, що якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Оскільки протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору відповідач про свою відмову укладання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до ТОВ «Харків Екоресурс» у письмовому вигляді не направляла, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що

ОСОБА_1 є такою, що прийняла пропозицію ТОВ «Харків Екоресурс» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої та Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах:

від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження

№ 61-4824св18, від 06 червня 2018 року справа № 641/534/17, провадження № 61-18733св18, від 13 грудня 2018 року справа № 641/533/17, провадження № 61-18779св18.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, прийнятій за наслідками розгляду касаційної скарги ТОВ «Харків Екоресурс» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Харків Екоресурс» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що не є належним доказом пропозиції про укладення публічного договору надсилання примірника газети, в якій було надруковано договір про надання послуг, оскільки ТОВ «Харків Екоресурс» не довело, що відповідачі отримали цю газету. Наявна в матеріалах копія Акта виконаних робіт до договору про безадресну доставку друкованого видання не містить підтвердження про отримання відповідачами проекту договору (справа № 639/5291/15-ц, провадження № 61-13357св18).

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення положень статей 633, 634, 641-643 ЦК України між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 646/834/17 (провадження № 61-33084св18) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_1 про стягнення боргуза касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило