Справа № 2-749/11
Провадження № 2-зз/496/4/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

при секретарі Горищенко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою і просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року, у вигляді накладення арешту на майно, а саме: на житловий будинок під АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності, в рамках цивільної справи № 2-749/11.

В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від них не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні суду знаходилася цивільна справа № 2-749/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку спільною власністю та поділ майна в натурі.

Ухвалою суду від 18 березня 2011 року був забезпечений позов шляхом накладення арешту на наступне майно: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (т. 1 а.с. 24).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року цивільна справа розглянута, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку спільною власністю та поділ майна в натурі задоволено.

27 жовтня 2010 року рішенням апеляційного суду Одеської області вищевказане рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року в частині поділу спільного майна подружжя, визнання права власності, визначення порядку користування двором та земельною ділянкою та стягнення судових витрат скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, визначення порядку користування двором та земельною ділянкою та стягнення судових витрат відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2010 року рішення апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2010 року залишено без змін.

Згодом, заявник ОСОБА_1 оскаржував рішення Біляївського районного суду Одеської області в частині визнання права власності на Ѕ частину будинку, поділ його в натурі за ОСОБА_2

Так, рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2013 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину будинку, поділ його в натурі скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1, поділ майна в натурі, відмовлено.

24 березня 2015 року додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області доповнено рішення апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, поділ майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою висновком про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Підсумовуючи вищевикладене, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. Проте судом не було вирішено питання щодо скасування арешту.

Відповідно до положень ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у теперішній час відпала необхідність у накладенні арешту, оскільки справа розглянута, рішення суду набрало законної сили, тому є підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно: житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року.

Суддя О.І. Трушина