У х в а л а

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 463/2372/16-ц

провадження № 61-1542ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Любов Іванівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна, про визнання недійсними договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за законом,

В с т а н о в и в:

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 22 листопада 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Так, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, з посиланням на те, що копію її повного тексту отримано представником ОСОБА_2 лише 04 грудня 2018 року.

На підтвердження вказаного додано копію заяви представника ОСОБА_2 про видачу копії постанови Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, на якій міститься дата отримання - 04 грудня 2018 року.

Однак, вказана копія заяви із датою отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови не може бути прийнята судом як належний доказ на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки у порушення частини другої статті 95 ЦПК України така не засвідчена належним чином.

Крім того, конверт, в якому надійшла касаційна скарга із додатками не містить штрихкодового ідентифікатора та штепеля «Укрпошта», а тому неможливо перевірити дату подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Таким чином, ОСОБА_2 необхідно надати розрахунковий документ на підтвердження дати отримання послуг поштового зв'язку, а також заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, в якій навести поважні підстави пропуску цього строку та надати з відповідні докази, засвідчені належним чином.

Крім того, ОСОБА_2 із урахуванням положень частини першої статті 409 ЦПК України необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги та надати нову редакцію касаційної скарги та її копії з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість, ОСОБА_2 заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення в справі, з посиланням на скрутний майновий стан.

На підтвердження вказаного ОСОБА_2 надала копію посвідчення № 150294, яка у порушення частини другої статті 95 ЦПК України не засвідчена належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності таких умов:

1) якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період, або

2) якщо позивачами у справі є військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до 14 років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до 14 років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особи, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визначені судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або

3) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_2 суд не вбачає існування підстав та умов, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", а тому Верховний Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (підпункт другий пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання заяви у даній справі).

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становить 1 378 грн.

Частиною третьою статті 6 вказаного Закону визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи наведене, за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 необхідно сплатити 2 204 грн 80 коп. за дві вимоги немайнового характеру.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено адресу електронної пошти ОСОБА_2,та не вказано про її відсутність.

Також, відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Касаційного цивільного суду, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 необхідно надати до суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити правильне найменування суду касаційної інстанції, до якого подано скаргу, відомості щодо адреси її електронної пошти, або якщо її не має, вказати, що така відсутня.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору.

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 квітня 2019 року але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо інші наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк