ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Харків

справа № 640/4332/16-ц

провадження № 22-ц/818/1457/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Бурлака І.В., Бровченка І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія АТН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «АТН», ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія АТН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АТН», ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року, постановлену суддею Зуб Г.А., в м. Хакрові,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія АТН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АТН», ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія АТН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АТН», ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України в ред. 2004 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заява від імені заінтересованої особи подана особою, яка не мала повноважень на ведення справи, так як дія договору №118 від 28 січня 2016 року закінчилась ще до звернення адвоката ОСОБА_3 до суду з даним позовом - 27 лютого 2016 року, а відповідно до штампу на конверті позов був надісланий до суду 13 березня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження судового розгляду до того ж суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянти вказують на порушення судом норм процесуального права. Зазначили, що суд помилково дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України в редакції 2004 року, оскільки в матеріалах справи міститься посвідчена копія ордеру адвоката ОСОБА_3 Також посилаються на те, що ОСОБА_2 має статус обвинуваченого та щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та він не був доставлений в судове засідання, у зв'язку із чим був позбавлений права на захист прав та законних інтересів. Також вказують, що судом було невірно застосовано норми Цивільно-процесуального кодексу України в редакції 2004 року, що порушає ст.3 ЦПК України. Адвокат ОСОБА_3 в свої апеляційній скарзі вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст.. 233 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки учасника справи в судове засідання суд може постановити або ухвалу про відкладення розгляду справи, або розглядати справу без участі такого учасника справи. Можливість постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду ЦПК України в цьому випадку не передбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача не підтверджено своїх повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2

Між тим, з таким висновком суду не можна погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України ( в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Положеннями ст. 40 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Згідно ч. 4 ст.42 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 через свого представника адвоката ОСОБА_5 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія АТН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АТН», ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди (том. 1, а.с. 3-4).

Повноваження ОСОБА_3 як адвоката, підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю 1207 виданого на підставі рішення Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11 травня 2012 року №10, ордером серії ХВ № 000118 та витягом із договору про надання правової допомоги №118 від 28 січня 2016 року на представництво інтересів ОСОБА_3.в суді (а.с. 5,6,7).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року провадження у справі відкрито.

Так, дійсно з договору про надання правової допомоги №118 від 28 січня 2016 року на представництво інтересів ОСОБА_3 в суді вбачається, що строк дії договору зазначений 27.06.2016 року.

Проте в матеріалах справи також міститься договір про надання правової допомоги №118 від 22 січня 2016 року на представництво інтересів ОСОБА_3 в суді, строк діє якого зазначений до 31 грудня 2017 року.(том 1, а.с. 158)

Отже, з матеріалів справи вбачається, що на час вирішення питання матеріали справи містили договір № 118 від 22 січня 2016 року, який був дійсний на час подання позову.

Також в судовому засідання від 15 вересня 2016 року ОСОБА_2 приймав участь у розгляді справи у режимі відео конференції та підтримав позов в повному обсязі. (а.с 71-72)

Доказів того, що ОСОБА_2 не підтримує позов, який був поданий адвокатом ОСОБА_6 від його імені матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, висновки суду, щодо того, що заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи спростовуються матеріалами справи.

Залишивши без розгляду позов, який перебував у провадженні суду протягом трьох років, суд повноваження представника належним чином не перевірив, не зазначив, чому надає перевагу договору про надання правової допомоги від 28 січня 2016 року, та не бере до уваги договір про надання правової допомоги від 22 січня 2016 року.

Пункт 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року про залишення позову без розгляду, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

О.В. Бровченко