КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4318/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Київ

справа № 357/11329/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Орєхової О.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» про визнання недійсним правочину та договору оренди, скасування рішень державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому просив:

визнати недійсним вчинений ОСОБА_2 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди №б/н від 06 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_2 за вих. №б/н від 14 лютого 2018 року;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3 про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер 39732588 від 17 лютого 2018 року 13:18:49;

визнати недійсним договір оренди землі б/н від 19 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 40006173 від 05 березня 2018 року 17:26:00.

У грудні 2018 року представник позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» - ТанцюраЮ.Б. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на земельну ділянку площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Обгрунтовуючи вказану заяву посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушеного правата утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказувала, що ухиляючись в майбутньому від виконання рішення суду у даній справі, власники спірних земельних ділянок, які першочергово передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають наміру найближчим часом здійснити поділ таких земельних ділянок, внаслідок якого державна реєстрація земельних ділянок та їх кадастрові номери будуть скасовані, а новим земельним ділянкам, сформованим внаслідок поділу, будуть присвоєні нові кадастрові номери, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року у задоволенні заяви представника позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» - Танцюри Ю.Б.про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ТОВ Агрофірма «Матюші» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на те, що з матеріалів справи вбачається наявність об'єктивного спору та порушення прав позивача,як законного орендаря земельної ділянки, оскільки підстав для розірвання укладеного з ним договору оренди у ОСОБА_2 не було, строк дії договору не закінчився.

Посилався на те, що у разі поділу земельної ділянки, право користування якою є предметом спору у даній справі та проведення реєстраційних дій щодо такої ділянки призведе до неможливості поновлення порушених прав їх законного орендаря до того стану, в якому вони існували до поділу.

Зазначав, що зазначені у заяві заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вказував, щопосилання позивача на можливий поділ земельної ділянки ґрунтується лише на його припущеннях. Зазначав, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач порушують право ОСОБА_2 на володіння та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Відповідачі: державний реєстратор Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3 та ТОВ «Шамраївський цукровий завод» у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову, вподальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з вищевказаним позовом просив:

визнати недійсним вчинений ОСОБА_2 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди №б/н від 06 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_2 за вих. №б/н від 14 лютого 2018 року;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3 про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер 39732588 від 17 лютого 2018 року 13:18:49;

визнати недійсним договір оренди землі б/н від 19 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 40006173 від 05 березня 2018 року 17:26:00.

Порушуючи питання про забезпечення позову представник позивача посилалася на те, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало порушення прав позивача як законного орендаря земельної ділянки, оскільки підстав для розірвання укладеного з ним договору оренди у ОСОБА_2 не було, строк дії договору не закінчився, а відтак остання не мала права передавати земельну ділянку в оренду іншій особі, а державний реєстратор не мав правових підстав проводити державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на вказану земельну ділянку та проводити державну реєстрацію права оренди на цю ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

Представник позивача припускає, що ОСОБА_2 може поділити спірну земельну ділянку, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вказувала на те, що у аналогічних справах власники земельних ділянок розпочали процедуру поділу таких земельних ділянок, що приводить до того, що поновити відповідний запис про державну реєстрацію права оренди не вдається.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував, що здійснення поділу спірної земельної ділянки, яка є предметом спору у даній справі та проведення в подальшому будь-яких реєстраційних дій щодо неї унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення судом позову у вказаній справі, поновлення порушених прав позивача та дійшов помилкового висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову та не врахував, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, у зв'язку з чим необґрунтовано повністю відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки, між сторонами виник спір щодо права на оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області,узгоджується з заявленими позовними вимогами і необхідність застосування такого заходу забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що його незастосування може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст.149-150 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість вимог заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» щодо необхідності вжиття вказаного виду забезпечення позову.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, не порушує права ОСОБА_2, як власника земельної ділянки, а ТОВ «Шамраївський цукровий завод», як орендаря земельної ділянки, та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заява ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, підлягає задоволенню.

В частині вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області заява задоволенню не підлягає, оскільки застосований судом вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо земельної ділянки є достатнім та співмірним із заявленими позовними вимогами, а відтак немає необхідності у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позовувідповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року скасувати та постановити нову.

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Боржник: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», ідентифікаційний код 03755348, місцезнаходження: Київська область, місто Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, офіс 509.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення постанови до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: