Провадження № 2-з/522/183/19
Справа № 522/2301/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В. І.,

розглянувши ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання, визнання спадкоємцем та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.02.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання, визнання спадкоємцем та визнання права власності на квартиру № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння.

25 лютого 2019 року провадження по справі було відкрите.

Представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року задоволено заяву про забезпечення позову, якою накладено арешт на квартиру № АДРЕСА_1.

Представником позивача ОСОБА_4 01.03.2019 року подано заяву про забезпечення позову, відповідно якої просить забезпечити позов до розгляду справи по суті шляхом заборони відповідачу - ОСОБА_3, державним реєстраторам (суб'єктам державної реєстрації прав) та будь-яким іншим особам вчиняти дії (у тому числі реєстраційні дії) стосовно квартири № АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті, а також заборонити приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Ганченко Олені Миколаївні проводити будь-які нотаріальні та/або реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що отримавши копію ухвали суду від 04.02.2019 року, представник позивача звернулась із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 18.02.2019 року. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Гаврющенко Ольгою Володимирівною юридичного департаменту Одеської міської ради, 19 лютого 2019 року було надано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 45598105. Незаконна відмова була мотивована тим, що рішення було не «прошите». Представником ОСОБА_1 було повторно подано прошиту ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, винесену суддею Домусчі Л.В. від 14 лютого 2019 року по справі № 522/2301/19. Представник ОСОБА_1 25.02.2019 року отримав рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесене тим самим Державним реєстратором Гаврющенко О.В. від 22.02.2019 року. Рішення реєстратора про зупинення розгляду заяви є вочевидь незаконним, адже таке зупинення можливе лише у разі відсутності судового рішення в ЄДРСР, однак той факт, що таке рішення є в реєстрі судових рішень - зазначила сама реєстратор в рішенні про зупинення реєстраційних дій. Жодних інших підстав зупинення в рішенні не наведено, а вказано «сумніви» реєстратора стосовно судового рішення, яке реєстратор зобов'язаний виконати. Отже, державний реєстратор Гаврющенко О.В. свідомо з 18.02.2019 року не виконує ухвалу суду, посилаючись на внутрішні інструкції документообігу, які не є законодавчим актом, не стосуються реєстраторів, та які втратили чинність ще у 2013 році, та не накладає арешт посилаючись на норми закону, які не розповсюджуються на вказану ситуацію. Незаконні дії Гаврющенко О.В. оскаржені у Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, Міністерство юстиції України та подано заяву про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України до прокуратури Одеської області, але строк розгляду зазначених скарг у органах юстиції - 30 днів. Ухвала суду досі не виконана та арешт на спірне майно не накладено.

Представник Позивача наполягає, що натепер існує реальна загроза відчуження нерухомого майна - з часу звернення до суду майно вже передано у іпотеку на місяць. ОСОБА_3 передав зазначену квартиру у іпотеку ОСОБА_7 строком на один місяць за 800 000гривень (вісімсот тисяч гривень). Строк виконання основного зобов'язання зазначено 07.03.2019 року. Ухвала суду досі не виконана та арешт на спірне майно не накладено, та існує реальна загроза відчуження зазначеного майна.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява надійшла до суду 01.03.2019 року.

Суддя перебувала у відпустці з 04.03.2019 року по 07.03.2019 року.

Заява надійшла судді 11.03.2019 року.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.151ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Суд приймає до уваги, що Суддею Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. 14 лютого 2019 року по справі № 522/2301/19 було винесено ухвалу про арешт нерухомого майна - квартири № АДРЕСА_1.

Вказана ухвала суду станом на день розгляду клопотання позивача не виконана, у суду відсутні докази наявності об'єктивних причин невиконання цієї ухвали.

Суд приймає до уваги, що тривале невиконання судової ухвали про накладення арешту на майно створює реальну загрозу невиконання судового рішення у майбутньому.

Окрім того, надані позивачам докази укладення договору іпотеки спірної квартири на 1 місяць із строком дії до 07.03.2019р. свідчить про можливість відчуження спірної квартири шляхом вчинення виконавчого напису чи посвідчення нотаріусом договору про задоволення вимог іпотекодержателя, отже це є реальною загрозою утруднення чи неможливості виконання судового рішення у майбутньому.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що спір стосується квартири № АДРЕСА_1, яка нині належить на праві власності ОСОБА_3.

Беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги представника позивача щодо забезпечення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об'єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом арешту майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд вважає, що заборона вчиняти не конкретизовані дії не відповідає нормам ст. 150 ЦПК України, тому вважає достатнім для уникнення утруднення або невиконання рішення суду, у випадку його задоволення заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження спірної квартири.

Дослідивши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, судом встановлено, що відповідно до іпотечного договору, серія та номер: 246, виданий 07.02.2019 року, видавник: приватний нотаріус ОМНО Ганченко О.М., спірний об'єкт нерухомості є предметом виконання зобов'язання строком до 07.03.2019 року. Іпотекодержателем в зазначеному договорі є ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов'язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи, наявність відомостей щодо іпотекодержателя спірного майна, суд, вважає занеобхідне залучити у якості третьої особи ОСОБА_7.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 53, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Залучити ОСОБА_7 до участі у справі №522/2301/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання, визнання спадкоємцем та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов до розгляду справи по суті шляхом заборони відповідачу - ОСОБА_3 , державним реєстраторам (суб'єктам державної реєстрації прав) та будь-яким іншим особам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження квартири № АДРЕСА_1, - до вирішення справи по суті.

В іншій частині заяви - відмовити.

Виконання ухвали доручити уповноваженій особі, до повноважень якої належить проведення реєстраційних дій.

Копію ухвали направити сторонам - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Домусчі Л.В.