Справа № 703/387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 липня 1997 року помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння № 35 по вул. П.Мирного в с. Плоске Смілянського району Черкаської області. Після смерті ОСОБА_5 вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно по закону, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

15 травня 2018 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та просила визнати за нею право власності на будинковолодіння № 35 по вул. П.Мирного в с. Плоске Смілянського району Черкаської області, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-1 загальною площею 90,9 кв.м., житловою площею 60,8 кв.м., прибудови а, прибудови ганку а-1, літньої кухні Б, прибудови б, вбиральні У, погріб п/д, огорожі № 2.

Позивач 25 лютого 2019 року надала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, на час її відкриття 05 липня 1997 року та визнати за нею право власності на будинковолодіння по вул. П.Мирного, 35 в с. Плоске, Смілянського району Черкаської області, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-1 будинок (без самочинно збудованої ванни під літерою а-1), загальною площею 88,9 кв.м (без самочинно збудованої ванни), житловою площею 60,8 кв.м., прибудови а, ганку, літньої кухні Б, прибудови б, вбиральні У, погріб п/д, огорожі № 2.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, сільський голова надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, надали суду заяви в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять справу розглядати без їх участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

05 липня 1997 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР №057178, яке видане 07 липня 1997 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області (а.с.7).

Із свідоцтва про одруження серії І-АБ №385220 виданого Костянтинівським сільським ЗАГС Смілянського району Черкаської області 02 вересня 1972 року вбачається, що ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_5 і змінила прізвище на «Дмитренко» (а.с. 7).

З довідки Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 18 грудня 2017 року № 1948 вбачається, що ОСОБА_7 є власником будинковолодіння № 35 по вул. П.Мирного в с. Плоске, Смілянського району Черкаської області (а.с. 8).

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 958 від 11 вересня 2017 року на день смерті 05 липня 1997 року ОСОБА_5 в будинковолодінні проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, внучка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.35).

Із довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 488 від 25 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6 і фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5А.(а.с. 46).

З постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 01 лютого 2018 року вбачається, що представнику по дорученню ОСОБА_10 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на імя його довірителя ОСОБА_1 в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 16).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вступила в управління і володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5, відтак заява про встановлення факту прийняття спадщини підлягає до задоволення, оскільки факт, який просить встановити заявник має юридичне значення від встановлення якого залежить вирішення її особистих майнових прав, а саме переоформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на житловий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З письмових доказів наявних в матеріалах справи, а саме з довідки № 1948 від 18 грудня 2017 року Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 22 вересня 2017 року, вбачається що спадкодавець набув право власності на спірне будинковолодіння.

Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

З матеріалів справи вбачається факт набуття права власності на будинковолодіння та надвірні споруди № 35 по вул. П.Мирного в с. Плоске Смілянського району черкаської області ОСОБА_5, однак відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно та реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті 05 липня 1997 року ОСОБА_5, відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі визнали позов та не заперечують проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння з надвірними спорудами (без самочинно збудованих споруд).

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1217, 1218, 1228, 1261,1268, ЦК України, ст.ст. 131, 132, 548 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на час її відкриття 05 липня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння № 35 по вул. П.Мирного, в с. Плоске Смілянського району Черкаської області, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-1, а - житловий будинок з прибудовою (загальна площа 88,9 кв.м., житлова площа 60,8 кв.м.), Б літня кухня, б прибудова, У вбиральня,п/д погріб, № 2 огорожа, після смерті ОСОБА_5, який помер 05 липня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована та жителька с. Плоске, Смілянського району, Черкаської області, вул. П.Мирного, 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: Костянтинівська сільська рада Смілянського району Черкаської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 169, с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована та жителька с. Плоске, вул. К.Карого, 7, Смілянський район Черкаська область.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована та жителька с. Плоске, вул. Поповича, 3, Смілянський район Черкаська область.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_11.

Головуючий О.П.Опалинська