_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/20/19
УХВАЛА

про розгляд скарги

13.03.2019 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

за участі представника скаржника ОСОБА_1 та представника приватного виконавця Гросу Владислава Євгеновича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про опис і арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., в якій просить суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, вчинені з порушенням прав боржника та законодавства України у виконавчому провадженні ВП №57513228; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича усунути порушення у виконавчому провадженні ВП №57513228 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57513228 з виконання виконавчого листа №520/10954/15-ц, виданого 02 жовтня 2018 року Київським районним судом міста Одеси, та постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 від 29 жовтня 2018 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №57513228.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною скаргою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Калініченко Л.В. від 23.11.2018 року було прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.11.2018 року було задоволено відвід головуючому по справі - судді Калініченко Л.В.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою від 28.11.2018 року скаргу прийнято до розгляду суддею Петренко В.С.

Ухвалою від 30.11.2018 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Петренко В.С.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року головуючим по справі обрано суддю Васильків О.В.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року провадження по скарзі відкрито.

28.12.2019 року до суду надано відзив на скаргу від представника приватного виконавця.

По справі при прийнятті ухвалою від 23.11.2018 року було задоволено клопотання скаржника щодо витребування у приватного виконавця належним чином посвідченої копії виконавчого провадження.

07.02.2019 року до суду надано належним чином посвідчена копія виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 доводи скарги підтримала, просить її задовольнити.

Представник приватного виконавця Гросу В.Є. підтримав відзив на скаргу та просить залишити скаргу без задоволення.

Заінтересована особа - стягувач по виконавчому провадженню ОСОБА_3 та його представник, будучи належним чином повідомленними про розгляд справи, до судового засідання не з`явились, думку щодо доводів скарги не виказали.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Парфьонова Г.В. перебуває виконавче провадження АСВП № 57513228 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу, згідно примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 року.

Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 24.10.2018 року та направлено сторонам виконавчого провадження 24.10.2018 року. Того ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника щодо майна боржника, а саме: двох транспортних засобів: автомобіля марки SCODA SPACEBACK 1598, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки TOYOTA LANDCRUISER, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та постановою від 24.10.2018 року оголошено розшук майна. Окрім того, 24.10.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

12.11.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі. Вказана постанова, як і інші була направлена скаржнику.

Представник скаржника стверджує, що скаржником було отримано саме постанову про виправлення помилки, інші прийняті приватним виконавцем постанови скаржник не отримував.

Скаржник посилається на те, що приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії в незаконний спосіб, а саме боржник не повідомляється належним чином про здійснення виконавчих дій та, крім того, не зважаючи на перебування боржника у шлюбі приватним виконавцем було накладено арешт на все майно без визначення частки майна боржника у спільному майні.

Скаржник стверджує, що транспортний засіб належить дружині боржника, тому щодо даного транспортного засобу незаконно накладено арешт, оскільки це особисте майно ОСОБА_4 , стосовно якого Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.04.2016 року заборонено відчудження. Представник скаржника вважає, що отримавши вказану інформацію приватний виконавець повинен був в порядку ст. 443 ЦПК України звернутись до суду з поданням про виділ частки боржника в даному транспортному засобі, але виконавець не здійснив вказаних дій та передав вказане майно до установи СЕТАМ на реалізацію.

Представник приватного виконавця зазначив, що отримавши 13.11.2018 року письмову відповідь від Територіального сервісного центру було встановлено, що транспортні засоби зареєстровані за боржником та станом на 31.10.2018 року власник не змінений, приватний виконавець правомірно діяв щодо арешту вказаного автомобілю, оскільки ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05.04.2016 року не було накладено арешт, а лише заборона відчуження та у виконавця була відсутня інформація, що Брухно Світлана є власником даного транспортного засобу. Автомобіль не було реалізовано, оскільки ухвалою Приморського суду м. Одеси від 10.12.2018 року по заяві ОСОБА_4 вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №522/20930/18 шляхом зупинення продажу арештованих приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. вказаних транспортних засобів.

Представник ОСОБА_5. судовому засіданні 11.02.2019 року також звертав увагу суду на те, що надані представником ОСОБА_1 . документи щодо поділу майна між подружжям не свідчать, що автомобіль належить саме дружині, оскільки не було здійснено перереєстрації у відповідних органах. А також вважає невірною позицію сторони скаржника щодо направлення постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження так само як і судових повісток, оскільки по даному питанню має застосовуватись Закон України "Про виконавче провавдження", а не аналогія направлення пошти, як виписано в ЦПК. При цьому вказав, що приватний виконавець відповідно до Закону України "Про виконавче провавдження" проводив виконавчі дії, в тому числі і направлення учасникам виконавчого провадження прийнятих постанов.

В судовому засіданні 13.03.2019 року представник Гросу В.Є. підтримав відзив, наданий представником ОСОБА_5. та наполягав на тому, що скаржник не мотивував в чому саме полягає неправомірність дій приватного виконавця по даному виконавчому провадженню, чим порушені права скаржника, оскільки приватним виконавцем не допущено будь-яких порушень при виконанні судового рішення. При цьому відхилив усні зауваження представника ОСОБА_1 щодо номеру виконавчого листа в документах виконавчого провадження, вважав що зазначений номер містить технічну помилку.

Дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд встановив, що прийняті постанови приватного виконавця були направлені боржнику за адресою його проживання, тобто приватним виконавцем виконані вимоги Закону України "Про виконавче провадження" в цій частині.

Щодо доводів сторони скаржника про неправомірність накладення арешту на майно, що особисто належить не боржнику, а його дружині ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Стороною скаржника суду надано договори про поділ майна подружжя від 06.01.2015 року, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до яких транспортні засоби SCODA SPACEBACK 1598, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та TOYOTA LANDCRUISER, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переходять в особисту приватну власність ОСОБА_4

Умовами вказаних договорів передбачено, що договори є підставою для внесення відповідних змін у реєстрацію транспортного засобу уповноваженими органами Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, а саме змін щодо власника автомобілей - ОСОБА_4 Проте відповідних змін проведено не було, внаслідок чого приватним виконавцем на запит було отримано інформацію щодо наявності зареєстрованих за боржником ОСОБА_2 вказаних транспортних засобів, наслідком чого було винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, в даній частині скарги доводи є безпідставними. При цьому суд враховує, що стороною скаржника не надано письмового доказу щодо реалізації умов Договору сторін про поділ майна подружжя. Напроти з 06.01.2015 року ні скаржник, ні його дружина до відповідних органів не звертались щодо перереєстрації транспортних засобів, що підтверджено письмовим доказом, відповіддю Територіального сервісного центру №5141 від 31.10.2018 року на запит приватного виконавця /а.с.76/.

Судом також встановлено, що на теперішній час в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3. , ОСОБА_2 за участі третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., про зняття арешту з майна. Остаточне рішення судом по справі не прийнято.

Сторона скаржника також посилається на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.04.2016 року по справі №520/10954/15-ц введено заборону на відчуження автомобіля марки SCODA SPACEBACK 1598, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак вказані доводи суд розцінює як такі, що не відносяться до предмету оскарження, оскільки наявність вказаної заборони жодним чином не є перепоною для накладення арешту на майно боржника.

За таких обставин суд вважає, що постанови приватного виконавця Парфьонова Г.В. про арешт майна боржника та його розшук від 24.10.2018 року винесені правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про опис і арешт майна боржникане підлягає задоволенню, так як не обґрунтована та не доведена. При цьому суд не приймає доводи сторони скаржника щодо невірного зазначання номеру виконавчого листа в постанові, оскільки з матеріалів справи вбачається, що це є технічною помилкою та не впливає на суть справи.

Керуючись ст.ст. 260-261, 354-355, 447-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича (65082, м. АДРЕСА_2 ), за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 про визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про опис і арешт майна боржника, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 та п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали суду складено 18.03.2019 року.

Суддя Васильків О. В.