П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судового засідання: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, ухваленого 07 червня 2019 року головуючим суддею Придачук О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до СПД-ФОП ОСОБА_4, Приватного підприємства «Піраміда», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання виконати умови договору щодо передачі у власність квартири, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СПД-ФОП ОСОБА_4 , ПП «Піраміда» в якому просила зобов`язати відповідачів передати їй у власність вільну квартиру АДРЕСА_1 акту прийому-передачі, підписаному 3-ма сторонами договору про дольову участь у будівництві житлового будинку, склавши відповідний акт прийому-передачі та надавши необхідні документи на неї, із сприянням позивачці в оформленні права власності на Квартиру.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.01.2006 року між нею, ПП «Піраміда» та СПД-ФОП ОСОБА_4 укладено Договір про дольову участь у будівництві житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі якого вона мала отримати у власність по завершенні цього будівництва квартиру №15 (п.1.1 Договору). В основні обов`язки позивачки входило фінансування цього будівництва у розмірах, обумовлених Договором (п.п 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Договору). Відповідно до п.п. 2.3, 4.2 Договору ПП «Піраміда» і СПД-ФОП ОСОБА_4 . мали протягом 30-ти днів після закінчення будівництва вказаного будинку і здачі його в експлуатацію передати позивачці у власність квартиру, скласти про це і підписати трьохсторонній акт, надати позивачці всі необхідні документи на квартиру та сприяти їй в оформленні права власності на квартиру. Будинок вже давно зданий в експлуатацію. Однак відповідачі не виконали своїх договірних зобов`язань щодо передачі позивачці у власність квартири за складеним трьохстороннім актом приймання-передачі. У зв`язку з цим позивачка вважає, що має право вимагати передачі їй у власність квартири на підставі ст. 620 ЦК України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.06.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що відповідачі так і не виконали умови договору (п.4.2) щодо передачі їй у власність квартири згідно акту прийому-передачі. Вказує, що неналежне виконання відповідачів щодо складання такого акту і призвели до неможливості виконання нею свого обов`язку щодо повної оплати вартості квартири, та призвело до скасування її правовстановлюючих документів. Звертає увагу на те, що сам ОСОБА_4 ніколи не набував права власності на її квартиру, оскільки відповідне судове рішення нею оскаржується в апеляційному порядку. Не погоджується з позицією відповідача щодо пропуску нею строків позовної давності. Вказує, що та обставина, що нею не сплачено повної вартості квартири не свідчить про безпідставність її позову, оскільки квартиру їй повинні були передати по акту прийому-передачі в 30-ти денний термін з моменту здачі будинку в експлуатацію, а оплату вона повинна була здійснити протягом 60-ти днів з моменту здачі квартири в експлуатацію. Також резолютивна частина рішення не відповідає в повному обсязі її вимогам, викладеним у позові. Також не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з неї витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні норми містилися в ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 07.12.2006р. року між СПД-ФОП ОСОБА_4 та ПП «Піраміда» укладений договір будівельного підряду № 7/п-05, згідно з яким СПД-ФОП ОСОБА_4 (замовник) доручив, а ПП «Піраміда» (підрядник) зобов`язалося виконати відповідно до умов договору будівництво 66-ти квартирного будинку в мікрорайоні «Боздош АДРЕСА_2 (а.с.13, 14).

13.01.2006 року між СПД-ФОП ОСОБА_4 (замовником), ПП «Піраміда» (підрядником) та позивачкою укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 (на даний час АДРЕСА_2 ) на фінансування завершення будівництва зазначеного житлового будинку, за умовами якого об`єкт, що будується, являє собою окреме приміщення на п`ятому поверсі, загальна площа якого становить 118,3 м.кв. (а.с.15, 16).

За змістом досягнутої угоди врегульований наступний порядок передачі об`єкта, що будується між сторонами угоди: прийняття-передача об`єкта, що будується, здійснюється трьохсторонньою комісією, яка складається із представників сторін (п.4.1.); об`єкт, що будується повинен бути переданий ПП «Піраміда» та прийнятий позивачкою протягом тридцяти днів з моменту здачі будинку в експлуатацію; СПД-ФОП ОСОБА_4 приймає участь у прийнятті-передачі та підписує акт (п.4.2.); при передачі об`єкта, що будується, складається акт передачі-приймання, який підписується членами трьохсторонньої комісії (п.4.3.); об`єкт, що будується вважається переданим з моменту підписання акту передачі-приймання (п.4.4.).

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.07.2007р. № 274 затверджено акт державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом 16-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 СПД-ФОП ОСОБА_4 , загальною площею 1850,6 кв.м., а також доручено КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород» на вказаний об`єкт завести інвентарну справу, видати свідоцтво на право власності та зареєструвати 16-квартирний будинок в цілому за СПД-ФОП ОСОБА_4 ., а 16 квартир, два підсобні приміщення і сходи - за конкретними фізичними та юридичними особами (п. ІІ рішення). Підпунктом ІІ.13 цього рішення передбачено зареєструвати квартиру № 15 за позивачкою (а.с.63).

На підставі даного рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради, останній 20.02.2008р. видав позивачці свідоцтво серії ЯЯЯ № 777325 про право власності на спірну квартиру (а.с.64), після чого здійснено державну реєстрацію права власності позивачки на квартиру (а.с.65).

Виходячи з наведеного колегія суддів зазначає, що виконати вимоги п.4.2. Договору про дольову участь в будівництві житлового будинку сторони угоди могли лише після затвердження Акту державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом 16-квартирного житлового будинку. Але приймаючи до у ваги той факт, що Виконавчий комітет Ужгородської міськради прийнявши рішення №274 від 25.07.2007 року про затвердження акту державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом 16-квартирного житлового будинку, одночасно цим же рішення вирішив і питання про видачу свідоцтва на право власності та зареєстрував квартиру №15 загальною площею 125,3 м.кв . за позивачкою. То вже необхідність складання сторонами договору акту приймання-передачі квартири в подальшому відпала, так-як рішення виконкому про реєстрацію права власності на збудовану квартиру за позивачкою поглинуло собою таку дію як зайву після такого рішення, яка вже не мала жодного правового значення для сторін договору. Оскільки, позивачка вже досягла для себе правових наслідків передбачених Договором про дольову участь в будівництві житлового будинку таких як набуття права власності на збудовану квартиру.

Та у подальшому, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17.12.2009 (справа №22-2030/09) визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 777325 на квартиру АДРЕСА_1 , що видане ОСОБА_1 (а.с.66, 67). Підставою для прийняття такого рішення зазначено те, що за результатом протесту прокурора м. Ужгорода, виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення №306 від 22.08.2007, яким скасував пункт ІІ (підпункти ІІ.2-ІІ.17) рішення №274 від 25.07.2007, а отже, свідоцтво видане на підставі скасованого рішення (в частині).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.05.2012 (справа №712/3758/2012), яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.08.2012 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру (а.с.72-75). При цьому, як слідує з вказаних судових рішень, ОСОБА_1 пред`явлено такий позов з підстав, які є аналогічними позову, що розглядається наразі. ОСОБА_1 також посилалася на те, що відповідачі в супереч п.4.2. договору від 13.01.2006 не передали їй у власність квартиру протягом 30 днів з моменту здачі будинку в експлуатацію. І хоча предмет пред`явленого наразі позову є трохи іншим, однак обставини, встановлені вказаними рішеннями мають важливе значення для вирішення цієї справи. Судами зокрема констатовано, що саме ОСОБА_1 було порушено умови договору від 13.01.2006 року про дольову участь у будівництві житлового будинку, так як нею не було здійснено проплату за квартиру в повному обсязі. В подальшому будівництво проводилося за кошти СПД-ФОП ОСОБА_4 , який і став власником спірної квартири та будинку в цілому.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2013 (справа №712/21523/12) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення ВК Ужгородської міської ради за №306 від 22.08.2007 (а.с.68, 69). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2013 постанову Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2013 залишено без змін (а.с.70, 71). Зазначеними судовими рішеннями констатовано, що ОСОБА_1 не має жодних прав стосовно спірної квартири.

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 не має майнових прав щодо спірної квартири, та саме нею було порушено істотні умови договору від 13.01.2006 року в частині оплати вартості квартири, а будівництво житлового будинку було продовжено за кошти ОСОБА_4 , який і став власником квартири.

З огляду на викладене, суд вірно відмовив у задоволенні позову, пославшись на преюдиційні обставини встановлені судовими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості та підставності позову фактично свідчать про намагання переоцінити обставини, які встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, що не допускається в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Також, відхиляє колегія суддів посилання апелянта на невідповідність резолютивної частини рішення змісту її позовних вимог, позаяк при відмові в задоволенні позову суд не зобов`язаний повністю відтворювати в резолютивній частині рішення зміст вимог позивача згідно його позовної заяви. Судом правомірно зазначено лише сторін справи, предмет позову (обраний позивачем спосіб судового захисту), та вказано про відмову в задоволенні позову.

Стосовно оскарження рішення в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., то понесення таких витрат відповідачем належним чином обґрунтовано та підтверджено доказами: договором про надання правової допомоги від 02.02.2018 року, укладеним між ОСОБА_4 та адвокатом Гончаровим В.В. (а.с.60), ордером серії ЗР №31736 (а.с.58) та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.02.2018 на суму 6000 грн. (а.с.61). При цьому адвокат Гончаров В.В. брав участь у розгляді справи: ним складено відзив на позов (а.с.54-77), подавалися клопотання (а.с.78, 79), ОСОБА_7 брав участь у судових засіданнях від 26.04.2018 (а.с.112), від 06.11.2018 (а.с.136, 137). Отже, даючи оцінку обсягу наданої ОСОБА_7 правової допомоги у даній справі, апеляційний суд вважає, що сума у розмірі 6000 грн. є співмірною по відношенню до виконаних робіт та не є надмірною.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 19 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді