УХВАЛА

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 423/2245/16-ц

провадження № 61-25144св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача- ОСОБА_3,

відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України,

представники відповідачів:ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 13 березня 2017 року в складі судді Мазура М. В. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 18 травня 2017 року в складі колегії суддів: Дронської І. О., Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України, про відшкодування майнового збитку, завданого терористичним актом.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить квартира

№ 2, розташована у будинку АДРЕСА_1, площею 49,1 кв. м. 23 лютого 2015 року в результаті обстрілу м. Попасна з мінометів та дальнобійних установок, від прямого попадання снаряду було повністю зруйноване її житло, а також всі речі, побутова техніка, меблі, одяг, матеріальні цінності, предмети особистого використання, документи та інші речі, що знаходились у квартирі. Даний факт підтверджується актом комісійного обстеження квартири від 25 лютого 2015 року, в якому вказано, що в результаті бойових дій відбулося пряме попадання в будинок АДРЕСА_1, що призвело до повного вигорання квартири № 2 і приведення її у стан, непридатний для житла. Також, за даним фактом 24 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 258 КК України (терористичний акт, що призвів до заподіяння значної майнової шкоди). Досудовим розслідуванням винну особу не встановлено. Разом з тим, факт знищення майна в результаті проведення антитерористичної операції (далі - АТО) підтверджується довідкою Попаснянського міського відділу Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Луганській області від 02 березня 2015року № 13/56/11, у якій зазначено, що

23 лютого 2015 року, внаслідок бойових дій, виникла пожежа в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 В результаті пожежі знищено квартиру, домашні речі, меблі, побутова техніка та інші матеріальні цінності. Позивач вважала, що обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на Державу, незалежно від її вини, та до Держави, яка відшкодувала шкоду фізичній особі, переходить право вимоги до винної особи. Вимоги щодо розміру відшкодування завданої шкоди обґрунтовувала тим, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 жовтня

2015 року № 273 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» встановлено розмір опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, відповідно до якого вона має право на грошову компенсацію у розмірі 356269,60 грн із розрахунку:

49,1 кв. м х 7 256,00 грн = 35 6269,60 грн.

Посилаючись на указане, та з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просила суд задовольнити її вимоги та стягнути на її користь з Держави України в особі Кабінету Міністрів України за рахунок Державного бюджету України у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної житлу внаслідок проведення АТО у розмірі 492 392,90 грн.

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 13 березня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області

від 18 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Держави України в особі Кабінету Міністрів України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 419 264,90 грн у якості відшкодування шкоди, завданої терористичним актом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що житлова квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, 23 лютого 2015 року зазнала пошкоджень під час проведення АТО, унаслідок чого позивачу завдано збитки, за заподіяння яких повинна відповідати держава незалежно від її вини. У зв'язку із чим відповідно до статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» позивач має право на відшкодування шкоди, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

20 червня 2017 рокуГоловне територіальне управління юстиції у Луганській областіподалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Разом з тим, до спірних правовідносин щодо відшкодування позивачу шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження квартири терористичним актом повинна бути застосована норма статті 86 Кодексу цивільного захисту України, яка узгоджується зі статтею 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи № 423/2245/16-ц із Попаснянського районного суду Луганської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційне провадження у справі № 381/3359/17 передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2018 року дану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 265/6582/16-ц за позовом ОСОБА_8 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди, завданої терористичним актом, за касаційною скаргою Держави України в особі Кабінету Міністрів України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області

від 16 серпня 2017 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 265/6582/16-ц свідчить, що колегія суддів вирішила, що обставини цієї справи дають підстави для передачі справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду згідно з частиною п'ятою статті 403 ЦПК України.

Отже, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 265/6582/16-цпередана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 423/2245/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Зупинити касаційне провадження у справі № 423/2245/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріального збитку, завданого терористичним актом, за касаційною Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 18 травня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 265/6582/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат