печерський районний суд міста києва
Справа № 2-801/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-801/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заявник звернувся до суду із заявами, в яких просив здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного заявником та ПАТ «Родовід Банк» договору про відступлення права вимоги.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник заявника вказав клопотання про розгляд справи за відсутності представника у прохальних частинах заяв, боржник не з`явився також у судове засідання, про час, дату і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2012 року у цивільній справі № 2-801/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору № 72/2004 в розмірі 81 965, 16 доларів США, по кредитному договору № 28.4/А-130.06.2 у розмірі 134 090, 68 доларів США, по кредитному договору № 28.4/А-064.06.2 у розмірі 130 195, 98 доларів США, судовий збір в розмірі 3 219, 00 грн /а. с. 122-124/.

01 лютого 2013 року судом оформлено та направлено оригінал виконавчого листа для примусового виконання заочного рішення суду від 14 травня 2012 року /а. с. 131/.

08 лютого 2013 року виконавчий лист був отриманий стягувачем, що визнав представник банку у заяві про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання /а. с. 177/.

23 серпня 2013 року ухвалою суду задоволено заяву ПАТ «Родовід Банк» про видачу дубліката виконавчого листа, який на адресу стягувача направлено 20 вересня 2013 року /а. с. 144, 152/.

Ухвалою суду від 03 серпня 2015 року відмовлено відповідачеві (боржнику) ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення суду від 14 травня 2012 року /а. с. 171/.

09 жовтня 2015 року судом поновлено стягувачу строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання /а. с. 188-189/.

24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 72/2004, № 28.4/А-130.06.2, № 28.4/А-064.06.2.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним судом України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли всі права щодо грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 72/2004, № 28.4/А-130.06.2, № 28.4/А-064.06.2.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 1-20, 352, 353, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-801/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 5-Б; ) у справі № 2-801/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 72/2004, № 28.4/А-130.06.2, № 28.4/А-064.06.2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова