ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 716/1445/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І.,Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

учасники справи

позивач ОСОБА_2

відповідач Заставнівська районна державна адміністрація Чернівецької області

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року, головуючий у першій інстанції Пухарєва О.В.,

встановила:

ОСОБА_2 у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання рішення про відмову в укладенні договору незаконним та скасування.

Зазначав, що розпорядженням Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 31 травня 2012 року №216р ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва орієнтовною площею 2,00 га в оренду терміном на 49 років із земель запасу Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту с. Яблунівка Заставнівського району Чернівецької області).

Справа №716/1445/18 Головуючий у 1 інстанції Пухарєва О.В.

Провадження №22-ц/822/293/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Після чого розпорядженням Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 площею 1,5320 га (рілля) для ведення садівництва із земель запасу Веренчанської сільської ради с.Яблунівка (за межами населеного пункту).

Також рішенням 11 сесії 6 скликання Заставнівської районної ради Чернівецької області від 25 грудня 2012 року №213-11/2012 затверджено технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, що надана в користування на умовах оренди, ОСОБА_2 для ведення садівництва на території Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту с.Яблунівка) площею 1,5320 га.

Актом, складеним головою Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області Копчук В. та ОСОБА_2, встановлено і погоджено межі земельної ділянки та передано ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) земельну ділянку за межами с.Яблунівка Веренчанської сільської ради.

Вказував на звернення до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області щодо укладення договору оренди та відмову Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області повідомленням від 14 травня 2018 року №КО-217.18 з підстав відсутності повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Посилався на порушення права на укладення договору оренди земельної ділянки.

Просив визнати відмову Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 щодо укладення договору оренди земельної ділянки на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р незаконною та скасувати.

Зобов»язати Заставнівську районну державну адміністрацію Чернівецької області виконати розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р шляхом укладення договору оренди земельної ділянки площею 1,5320 га (рілля) для ведення садівництва із земель запасу Веренчанської сільської ради с.Яблунівка (за межами населеного пункту) кадастровий номер: НОМЕР_1 терміном на 49 років.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року у позові відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність у розпорядженні Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р відомостей про прийняття рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_2 у користування (оренду) з визначенням умов використання, зміну повноважень Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності не відповідають обставинам справи.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, затвердження рішенням 11 сесії 6 скликання Заставнівської районної ради Чернівецької області від 25 грудня 2012 року №213-11/2012 технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, що надана ОСОБА_2 в користування на умовах оренди, вчинення акту головою Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області Копчук В. та ОСОБА_2 про встановлення і погодження меж земельної ділянки та передачу ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) земельної ділянки за межами с.Яблунівка Веренчанської сільської ради.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подано до суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.19 конституції України, ч.1 ст.116, ч.3, 4 ст.122, частинами 1-3, 6, 9-11 ст.123, ч.1,3 ст.124 ЗК України та дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_2 шляхом визнання рішення Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області про відмову в укладенні договору незаконним та скасування та зобов»язання Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області укласти договір оренди на виконання розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року, яка набула чинності на 01 січня 2013 року, на час звернення ОСОБА_2 до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області з заявою про вчинення договору оренди Заставнівська районна державна адміністрація Чернівецької області не мала повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року наведеним вимогам відповідає.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом ст.43 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову.

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Предметом позову ОСОБА_2, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання рішення Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 про відмову в укладенні договору незаконним та скасування, зобов»язання Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області укласти договір оренди.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначав порушення права на вчинення договору оренди на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

На підставі ч.14 ст.123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки

здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи

органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з

питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції

(зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи

користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і

вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо),

суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення

такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру

спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не

вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього

вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні

дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по

суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до

частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 899-IV ( 899-15 ) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 року N 973-IV ( 973-15 ) "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська)

державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування

безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що

зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її

за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може

вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої

влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу

земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи

поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового

призначення землі тощо.

Встановлено, що розпорядженням Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 31 травня 2012 року №216р ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва орієнтовною площею 2,00 га в оренду терміном на 49 років із земель запасу Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту с. Яблунівка Заставнівського району Чернівецької області).

Після чого розпорядженням Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 площею 1,5320 га (рілля) для ведення садівництва із земель запасу Веренчанської сільської ради с.Яблунівка (за межами населеного пункту).

На підставі акту, вчиненого головою Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області Копчук В. та ОСОБА_2, встановлено і погоджено межі земельної ділянки та передано ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) земельну ділянку за межами с.Яблунівка Веренчанської сільської ради.

Також рішенням 11 сесії 6 скликання Заставнівської районної ради Чернівецької області від 25 грудня 2012 року №213-11/2012 затверджено технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, що надана в користування на умовах оренди, ОСОБА_2 для ведення садівництва на території Веренчанської сільської ради (за межами населеного пункту с.Яблунівка) площею 1,5320 га.

До матеріалів справи приєднано повідомлення Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 на звернення ОСОБА_2 щодо укладення договору оренди про відсутність у Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Отже, спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Яблунівка Заставнівського району Чернівецької області та належить до земель запасу Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області і відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Має місце спір між Заставнівською районною державною адміністрацією Чернівецької області та ОСОБА_2 з правовідносин набуття права користування землями сільськогосподарського призначення з державної власності.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на чинність розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р, рішення 11 сесії 6 скликання Заставнівської районної ради Чернівецької області від 25 грудня 2012 року №213-11/2012 про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, акт встановлення і погодження меж земельної ділянки та передача в натурі (на місцевості) не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання рішення Заставнівсьої районної державної адміністрації Чернівецької області про відмову в укладенні договору незаконним та скасування, зобов»язання Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області укласти договір оренди.

Так, розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р не реалізовано.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області з заявою про вчинення договору оренди 13 квітня 2018 року.

Отже, спір між ОСОБА_2 та Заставнівською районною державною адміністрацією Чернівецької області з правовідносин вчинення договору оренди на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р виник у квітні 2018 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VІ внесено зміни у Земельний кодекс України та Закон України «Про оренду землі».

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року набув чинності 01 січня 2013 року.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Згідно із частиною 1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За змістом частини 3,4 статті 122 ЗК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VІ) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б)будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 3 статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року№ 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VІ не містять вказівки на зворотну дію закону в часі.

За таких обставин на правовідносини між ОСОБА_2 та Заставнівською районною державною адміністрацією Чернівецької області з вчинення договору оренди на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25 вересня 2012 року №377р поширює свою дію частина 4 статті 122 ЗК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VІ, чинна з 1 січня 2013 року.

Судом першої інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин положення ч.4 ст.122 ЗК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VІ, чинної на час виникнення спірних правовідносин, тобто на день звернення ОСОБА_2 до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області з заявою про вчинення договору оренди 13 квітня 2018 року.

Разом із цим суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року, яка набула чинності на 01 січня 2013 року) на час звернення ОСОБА_2 до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області остання не мала повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення. Повноваження щодо надання земель сільськогосподарського призначення у користування віднесено до компетенції територіальних органів Держземагентства України, яким у даному випадку є Головне управління Держземагентства України в Чернівецькій області.

У такому разі Заставнівською районною державною адміністрацією Чернівецької області право ОСОБА_2 на вчинення договору оренди не порушено.

Втім, оскаржуване повідомлення Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 про відсутність у Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення є фактично способом інформування.

Вказане повідомлення Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 не є ні нормативно - правовим актом, ні актом індивідуальної дії.

Отже, встановлена правова природа повідомлення Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 травня 2018 року №КО-217.18 унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів.

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1ст. 375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суд Чернівецької області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 7 березня 2019 року

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак