КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
12 березня 2019 року місто Київ
номер провадження: 06.08/824/242/2019
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Степанюка Євгенія Володимировичапро стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталія Борисівна, про визнання недійсним договору дарування,
У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 19 березня 2018 року, просив визнати недійсним договір дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 03 лютого 2017 року між ним, ОСОБА_3, та ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №53.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року залишено без змін.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що під час апеляційного розгляду справи 21 лютого 2019 року до закінчення судових дебатів представник ОСОБА_1 - адвокат Степанюк Є.В. подав заяву про надання доказів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу протягом п'яти днів з дня ухвалення рішення суду (а.с.109, т.2).

Заява мотивована тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесе ОСОБА_1 залежить від кількості судових засідань, у яких адвокат Степанюк Є.В. буде представляти його інтереси, а також від необхідності написання заперечення на відповідь на відзив у випадку її надання позивачем. Зазначав, що для підтвердження розміру витрат на правову допомогу відповідач планує подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Степанюком Є.В., який він зможе надати лише після останнього судового засідання, в якому апеляційним судом буде ухвалено рішення. Також відповідач не може надати докази понесених витрат на правову допомогу, оскільки така оплата на даний момент не відбулась. З урахуванням наведеного представник відповідача адвокат Степанюк Є.В. просив визнати поважними причини неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та вирішити питання про судові витрати після ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

27 лютого 2019 року, тобто, протягом п'яти днів після винесення постанови Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Степанюк Є.В. подав до апеляційного суду заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн (а.с.137-139, т.2).

Заява мотивована тим, що згідно додатку № 1 від 08 січня 2019 року до договору про надання правової допомоги № 040918-1 від 04 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Степанюком Є.В., сторони погодили вартість послуг по даній справі, а саме, за написання, підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Голосіївського суду міста Києва від 21 листопада 2018 року у розмірі 15 000 грн, за написання, підготовку та подання заперечення на відповідь на відзив, у випадку подання такої відповіді позивачем по даній справі, у розмірі 5 000 грн, за представництво інтересів відповідача у судовому засіданні по даній справі у розмірі 5 000 грн за одне засідання, за написання інших заперечень, клопотань, заяв, пояснень у випадку необхідності, виходячи з розрахунку 2 500 грн за 1 год. роботи адвоката.

Вказував, що ним було надано такі послуги: 14 січня 2019 року написання, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Голосіївського суду міста Києва від 21 листопада 2018 року по даній справі вартістю 15 000 грн; представництво інтересів відповідача у судовому засіданні 21 лютого 2019 року вартістю 5 000 грн.

Загальна вартість наданої ним професійної правничої допомоги становить 20 000 грн, що зазначено у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 21 лютого 2019 року та в акті наданих послуг від 21 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2018 року (а.с. 145, 146, т.2).

Вказував, що 22 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату наданих адвокатом Степанюком Є.В. послуг за договором про надання правової допомоги у розмірі 20 000 грн, що підтверджується квитанцією № 39216208 від 22 лютого 2019 року (а.с. 147, 148, т.2).

Відповідно до ч. 2,3 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Колегія суддів розглядає заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Степанюка Є.В. без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Степанюка Є.В.про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги № 040918-1 від 04 вересня 2018 року, укладений між адвокатом Степанюком Є.В. та ОСОБА_1, додаток № 1 від 08 січня 2019 року до вказаного договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2018 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 21 лютого 2019 року, акт наданих послуг від 21 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2018 року, рахунок на оплату № 040918-1 від 21 лютого 2019 року на суму 20 000 грн та квитанція № 39216208 від 22 лютого 2019 року про оплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Степанюк Є.В. підготував лише один процесуальний документ, а саме, відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Голосіївського суду міста Києва від 21 листопада 2018 року та представляв інтереси відповідача ОСОБА_1 лише в одному судовому засіданні 21 лютого 2019 року, яке тривало 27 хвилин.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що зазначені адвокатом Степанюком Є.В. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Степанюка ЄвгеніяВолодимировича про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: