233 № 233/2786/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук О.А., представника третьої особи ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про надання дозволу на виїзд та проживання за кордоном неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд та проживання за кордоном неповнолітньої дитини без згоди батька, в якому з урахуванням уточнень від 01 грудня 2018 року (а.с.136-139), просить:

1) надати їй дозвіл на проживання та перетин державного кордону України, а саме: виїзд/в'їзд з/до України громадянином України, який не досяг 16 річного віку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Тунісу, Королівства Таїланд та перетин лінії розмежування з окупованими територіями Донецької та Луганської областей у супроводі його матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 в будь-який час до досягнення дитиною 16-річного віку;

2) дозволити ОСОБА_2 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країни ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення його повноліття.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_3 з 15 липня 2006 року по 08 листопада 2012 року. Шлюб було розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 08 листопада 2012 року.

Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На теперішній час дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у виховання та догляді за сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.

Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійснені заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_4 за кордон для відпочинку та оздоровлення. Водночас, син відмінно навчається у школі 54 м. Санкт-Петербург. Дитина приймає активну участь у змаганнях, Олімпіадах. Займає призові місця, має грамоти та подяки за успіхи у навчанні. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.

Але не зважаючи на це, колишній чоловік - ОСОБА_3, не надає згоди на виїзд та проживання дитини за межами України. При цьому, відповідач вимагає її особисту присутність в м. Костянтинівка для зняття з реєстраційного обліку вул. Елецька, буд. 14. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку сина, порушує право дитини на повний та гармонічний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем батьківськими правами.

Відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 (а.с.96-98), заперечення (а.с.115-116), в яких зазначив, що позивач, отримавши у липні 2014 року дозвіл на вивезення дитини до РФ терміном на один рік, перетнула кордон разом з дитиною, та в усній формі запевнила його, що за рік повернеться разом з дитиною для отримання нового дозволу. Наприкінці терміну дії дозволу, він добровільно, за власні кошти оформив нову заяву на дозвіл вивезення дитини до РФ. Проте, позивач не вважала за потрібне прибути за новим дозволом, тим самим порушивши чинне законодавство України. Крім того, оскільки він є малозабезпеченим громадянином, а саме інвалідом Ш групи, з доходів має лише пенсію з інвалідності, тому не має змоги відвідувати сина за кордоном, а саме на території РФ. Позивач не надала телефону чи адреси, щоб він мав можливість спілкуватись з дитиною. Також позивач, не точно вказує термін перебування дитини у певній країни.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.12.2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про оспорювання батьківства з додатками повернути заявнику (а.с.140).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.12.2018 року залучено до участі в розгляду даної справи в якості третьої особи Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, який зобов'язано надати суду висновок щодо попереднього розв'язання спору (а.с.142).

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві, позивач зазначила, що на теперішній час вона та малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянами Російської Федерації.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, підтримавши висновок, згідно із яким Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає недоцільним надання дозволу на виїзд дитини на проживання за кордон малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що дитина з 2014 року мешкає за межами України.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

За змістом ч.1 ст.3, ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХП), та ч.7 і ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що сторони у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Малолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що не є спірним у цій справі.

Позивач ОСОБА_2, малолітній ОСОБА_4 є громадянами Російської Федерації (а.с. 185-187,188).

Позивач в позовній заяві просить надати їй дозвіл на проживання та перетин державного кордону України, а саме: виїзд/в'їзд з/до України дитиною ОСОБА_4 до Російської Федерації, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Тунісу, Королівства Таїланд та перетин лінії розмежування з окупованими територіями Донецької та Луганської областей у супроводі його матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 в будь-який час до досягнення дитиною 16-річного віку; а також дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4 за межі України до країни ближнього та дальнього зарубіжжя, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач фактично не заперечує проти проживання дитини разом з матір'ю в Російській Федерації та погоджується надати дозвіл на виїзд дитини, за умови зняття з реєстрації позивача у домоволодінні відповідача за адресою: АДРЕСА_2. Таку позицію відповідач висловив у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Зазначене свідчить, що спір між сторонами з приводу місця проживання дитини відсутній.

Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 179/26 від 11.02.2019 року (а.с.165) визнано недоцільним надання дозволу на виїзд та проживання за кордоном малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у супроводі матері ОСОБА_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що дитина з 2014 року мешкає за межами України.

Порядок в'їзду в Україну та виїзду з України іноземців, їх правовий статус визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-У1.

Даним Законом не передбачена наявність згоди другого з батьків дитини - іноземця або рішення суду на виїзд/в'їзд на територію України дитини - іноземця. Також, даним Законом не передбачено можливості надання судом дозволу іноземцям на проживання на території іншої країни, на відвідування країни ближнього та дальнього зарубіжжя, перетин лінії зіткнення.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою КМУ від 27.10.1995 року № 57, оскільки зазначені нормативно-правові акти встановлюють правила перетинання державного кордону громадянами України та не встановлюють таких правил для іноземців.

Отже, у задоволенні позовних вимог у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про надання дозволу на проживання та перетин державного кордону України, а саме: виїзд/в'їзд з/до України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Тунісу, Королівства Таїланд та перетин лінії розмежування з окупованими територіями Донецької та Луганської областей у супроводі його матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 в будь-який час до досягнення дитиною 16-річного віку; а також про надання позивачу або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країни ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення його повноліття, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2), третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол.Тихого, 260) про надання дозволу на виїзд та проживання за кордоном неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 18 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш