Справа № 311/3620/19
Провадження № 2/311/1132/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 15 жовтня 2010 року Василівським районним судом Запорізької області було винесено рішення відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. 26 жовтня 2010 року Василівським районним судом Запорізької області на підставі вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист і в подальшому відкрито виконавче провадження.

18 червня 2016 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області був зареєстрований другий шлюб позивача з ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 32. Від даного шлюбу позивач має трьох неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

29 січня 2019 року управлінням соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області позивачу було видано посвідчення щодо статусу багатодітної родини.

Позивач разом із дружиною ОСОБА_12. та дітьми: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, дружина та діти фактично проживають разом з позивачем та знаходяться повністю на його утриманні.

17 липня 2019 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дітьми. 25 липня 2019 року на підставі даного судового наказу Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження.

Починаючи з 21 січня 2019 року позивач працює в AT КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді спеціаліста з обслуговування клієнтів.

Позивач зазначає, що він не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина та приймати участь у його вихованні, але визначений судом розмір 1/4 частини від усіх видів його заробітку є досить великим для нього та негативно вплине на матеріальне становище його родини, а тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј на 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу), а також проситьстягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн..

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, проте до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явилась, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

В судове засідання третя особа не з`явилась, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача, з ј частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9).

Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини (а.с.10).

26 жовтня 2010 року Василівським районним судом Запорізької області на підставі вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист (а.с.11-12).

18 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , зареєстрований Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №32, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.13). Від вказаного шлюбу народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.14, 15, 16).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області, позивач та третя особа мають статус багатодітної родини (а.с.17).

Відповідно до довідки №20.1.0.0.0/7-201909/0755 від 13 вересня 2019 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 дійсно працює в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді спеціаліста з обслуговування клієнтів (а.с.22).

Згідно постанови Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі судового наказу, виданого 17 липня 2019 року Василівським районним судом Запорізької області відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дітьми (а.с.23).

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на викладене та враховуючи, що з часу винесення судом рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів, змінився майновий та сімейний стан позивача ОСОБА_1 , як платника аліментів, зокрема, у зв`язку з укладенням іншого шлюбу та народженням в ньому трьох дітей, які перебувають на утриманні позивача, стягненню аліментів з позивача на користь ОСОБА_12 в розмірі Ѕ частки від усіх його доходів, суд приходить до висновку, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача суттєво змінився матеріальний та сімейний стан ОСОБА_1 , а тому вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2).

З огляду на викладене та приймаючи до уваги положення ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 384,20 грн., повернувши з державного бюджету позивачу 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 384 грн. 20 коп.

Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За вимогами п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно укладеного договору від 23 вересня 2019 року позивача з адвокатом Лисенко І.Ю. (а.с.24), та акту виконаних робіт (а.с.27), адвокатом було надана консультація, підготовлені документи, складена позовна заява та надано правовоу допомогу у суді на загальну суму 2 500,00 грн..

Враховуючи викладене, суд з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, з дотриманням вимог співмірності та розумності, вважає обґрунтованим розмір витрат, понесених позивачем на надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 800 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.200, 206, 263-268, 273 ЦПК України, суд

В И Р И Ш І В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на 1/8 частину усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати: судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок., а всього, 1 184 грн. (одна тисяча сто вісімдесят чотири) 20 коп.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суму судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, сплачену за квитанцією № 0.0..1 від 25 вересня 2019 року у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Повний тест рішення суду складено 21 листопада 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко