Справа № 215/4143/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 березня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі : головуючого, судді - Коноваленка М.І.
секретар судового засідання - Махоня Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом, та просить усунути перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відповідач не мешкає за вказаною адресою вже понад один рік, особистих його речей в квартирі немає, за комунальні послуги не сплачує.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду (а.с.53).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Красюк К.І. від 04.10.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
На підставі розпорядження керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №94 від 21.12.2018 було призначено повторний авторозподіл справи, відповідно до ч.7 ст.33 ЦПК України, в результаті якого головуючим по справі суддею визначено Коноваленка М.І.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. від 26.12.2018 вказану справу прийнято до розгляду.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого ргу Дніпропетровської області від 10.12.2010 року та протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого иайна від 29.11.2013 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1. Право власності на будинок також підтверджується інформацією з Державного реєструречоіих прав на нерухоме иайно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.09.2018 року (а.с.7-13).
Однак у вказаній квартирі, згідно з інформацією з домової книги та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03.10.2018р., зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13,19), який, за даними акту про не проживання від 03.09.2018 р., складеного мешканцями будинків НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_1 та посвідченого головою квартального комітету житлового масиву «Бурщицький» ОСОБА_5, з 2010 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 (а.с.14).
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12.11.1991, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6 - копія свідоцтва), тобто відповідач є колишнім членом сім'ї позивача як власника житла. Однак припинення сімейних відносин не впливає на сервітутне право особи, яка його набула, і не припиняє його.
Згідно з пунктом 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, а саме з 2010 року, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80грн., сплачений нею при подачі позову в суд.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст..ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд ,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком НОМЕР_5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Копію рішення направити відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення складено суддею 15.03.2019.
СУДДЯ: