Справа № 486/337/19
Провадження № 2/486/285/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Франчук О.Д.

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього онука,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього онука в розмірі ј частки від усіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення онуком повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є його дочкою. 18 березня 2003 року вона народила сина ОСОБА_4, який відповідно є його онуком. З самого народження дитини та до грудня 2018 року ОСОБА_2 проживала з ним та її матірю, однак у грудні 2018 року залишила онука і пішла проживати до співмешканця. Дитина з того часу знаходиться на його утриманні, відповідач жодної допомоги на утримання хлопчика не надає, чим ставить його у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 258 СК України, відповідно до якої дід та баба мають право звернутись до суду за захистом прав та інтересів малолітніх онуків без спеціальних на те повноважень, просив задовольнити його позовні вимоги.

13 березня 2019 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2, в якій вона позовні вимоги визнала.

ІІ. Заяви та клопотання учасників процесу.

В своїй заяві від 13 березня 2019 року ОСОБА_2 просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.

13 березня 2019 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1, в якій він позовні вимоги підтримав. Просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

22 лютого 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 260 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За правилами ч. 4 ст. 206 даної норми Закону у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ФП № 268105, виданої 20.12.1980 року Арбузинським районним ЗАГСом, ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження 1-ФП № 122971 виданої Миколаївською сільською радою Братського району Миколаївської області 12 травня 2003 року, ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4, батьком хлопчика вказано ОСОБА_5 (а.с. 6).

Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_4 зареєстровані за місцем мешкання позивача, в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 10).

V. Оцінка суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина.

Зокрема, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також ст. 12 ЗУ Про охорону дитинства передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст..3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст..27 Конвенції про права дитини -батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Отже, чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво онука на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4, за згодою його матері, проживає разом зі своїм дідом позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, про що також свідчить і заява відповідача про визнання позову.

Таким чином, ОСОБА_1 (дід), з яким проживає онук, має право на подання в інтересах дитини позову до його батьків про стягнення аліментів без призначення опікуном дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів суд визначає з врахуванням обставин передбачених ст. 182 СК України, при цьому мінімальний, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно положень ст. 183 Сімейного Кодексу України, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки остання працює та отримує заробітну плату, її обов'язок щодо утримання сина та приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання її сина у розмірі ј частки від усіх видів її заробітку. Зазначений розмір аліментів є необхідним та достатнім та таким, що відповідає потребам неповнолітнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).

VІ. Розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 263, 264 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього онука, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до повноліття сина.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_6