Справа № 212/8790/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря: Поперечної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику, внаслідок ушкодження здоров'я, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику, внаслідок ушкодження здоров'я.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити.

Ухвалами судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року та 28 лютого 2019 року позивачу було продовжено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику, внаслідок ушкодження здоров'я не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивач по справі ОСОБА_2 працював з 18 жовтня 1982 року по 10 листопада 1982 року та з 26 листопада 1984 року по 01 вересня 1995 року (10 років 10 місяців) електрозварником ДСФ, гірником підземним, крипільником підземним, підземним прохідником шахт «Гігант» та «Саксагань» ВО «Кривбассруда.

Первинним оглядом МСЕК 19 вересня 2007 року (Довідка серії МСЕ-ДНА-01 №558955) у ОСОБА_2, було виявлено професійне захворювання - радикулопатія шийна і поперевово-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями та встановлено 3-тю групу інвалідності.

Повторним оглядом МСЕК (Довідка серії 112 AAA № 000630 від 24.09.2014 року) підтверджено 3-тю групу інвалідності та встановлено відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 50%.

Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів, в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок відсутності засобів малої механізації, несприятливим мікрокліматом характерним для підземних дільниць шахт, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 54 від 03 вересня 2007 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, в період роботи позивача з 18 жовтня 1982 року по 10 листопада 1982 року та з 26 листопада 1984 року по 01 вересня 1995 року (10 років 10 місяців) електрозварником ДСФ, гірником підземним, крипільником підземним, підземним прохідником шахт «Гігант» та «Саксагань» ВО «Кривбассруда», позивач деякий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як встановлено із медичних документів, позивач в звязку з отриманим професійним захворюванням, не має змоги вести звичне життя тому, що відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Внаслідок професійного захворювання докорінно змінився уклад його життя, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця.

Крім цього слід зазначити, що Наказом Міністерства промислової політики України № 148 від 27 липня 1995 року було створено державне підприємство шахта «Саксагань» шляхом виділення структурного підрозділу шахти "Саксагань" із державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда».

Відповідно до наказу ВО "Кривбасруда" № 91 від 04 вересня 1995 року була створена комісія по передачі майна від ВО «Кривбасруда» Державному підприємству "Шахта Саксагань", підготовлені розподільчі баланси станом на 01 липня 1995 року та складені акти прийому передачі.

Таким чином, державне підприємство шахта «Саксагань» стало самостійною юридичною особою, та до нього перейшли за розподільчим балансом у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого ВО "Кривбасруда", а саме структурного підрозділу шахти "Саксагань".

Згідно Наказу Мінпромполітики України № 04 від 20 січня 1997 року Державне підприємство "'Шахта Саксагань" було ліквідовано та призначено ліквідаційну комісію. Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів і членів трудового колективу передано до ДП "Кривбасреструктуризація".

Крім того, згідно довідки виданої відділом реєстрації суб'єктів підприємництва Виконкому Криворізької міської ради № 407 від 02 листопада 2001 року шахту "Саксагань" () у зв'язку з завершенням заходів по ліквідації, виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 25 грудня 2000 року, про що зроблено запис в журналі обліку реєстраційних справ за № 04052169Ю0040533. Вищезазначене підприємство не має правонаступників.

В цій же довідці зазначено, що згідно акту прийому-передачі майна від 20 вересня 1999 року, який затверджений заступником міністра Мінпромполітики України ОСОБА_3 29 вересня 1999 року Документи тривалого зберігання ДП шахта "Саксагань": накази про призначення регресів потерпілим працівникам шахти, акти про нещасні випадки та захворювання, прийняло на зберігання Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахисту.

Рішенням Дзержинського районного суду міста ОСОБА_4 від 31 травня 2010 року у цивільній справі № 2-1067/10/0408 встановлено, що після ліквідації держпідприємства шахти "Саксагань" були капіталізовані кошти в сумі 1732029 гривень для відшкодування шкоди потерпілим на підприємстві, а згідно акту прийому-передачі від 03 липня 2001 року вказані кошти були передані управлінню Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області.

Наказом Міністерства промислової політики України № 236 від 02 вересня 1997 року "Про реструктуризацію ВО "Кривбасруда"" було ліквідовано шахти "Гігант" та "Першотравнева".

На виконання даного наказу ВО "Кривбасруда" було видано наказ № 120 від 06 жовтня 1997 року, відповідно до п. 1 якого шахту "Гігант", як структурну одиницю виробничого ВО "Кривбасруда", ліквідовано. Згідно п. 2 вказаного наказу у складі ВО "Кривбасруда", було створене Шахтоуправління "Родіна".

На виконання наказу Мінпромполітики України № 236 від 02 вересня 1997 року та для забезпечення захисту гірничих порід Криворізького басейну та міських селітебних територій від підтоплення створено у складі ВО "Кривбасруда" на правах структурної одиниці з фінансуванням з держбюджету на базі шахти "Гігант" ШУ "Родіна" шахту "Гігант-Дренажна" (п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» № 12 від 20 січня 1998 року).

Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 "Про створення управління "Кривбасгідрозахист"" на базі державного майна шахт "Гігант-Дренажна" та "Першотравнева-Дренажна" (структурних підрозділів ВО "Кривбасруда") шляхом їх відокремлення було створено управління "Кривбасгідрозахист". Згідно з п.п. 3 та 5 цього наказу створено комісії з передачі майна від ВО "Кривбасруда" та прийняття його управлінням "Кривбасгідрозахист" шляхом складання акта приймання-передачі для подачі його в місячний строк до міністерства для затвердження. На підставі затвердженого акта приймання-передачі було передбачено складання розподільчого балансу та внесення змін до обліку майна. Правонаступником усіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ДВО "Кривбасруда" у частині визначеній розподільчим балансом, було призначено управління "Кривбасгідрозахист".

На підставі розподільчого (розділового) балансу ВО "Кривбасруда" на 01 липня 1998 року актів приймання-передачі активи і пасиви ВО "Кривбасруда" були розділені між новоствореними підприємствами, а саме: Криворізьким державним залізорудним комбінатом та управлінням "Кривбасгідрозахист". Основні фонди (майно) шахт "Гігант" та "Гігант-Дренажна" ДВО "Кривбасруда" були передані саме Криворізькому державному гірничорудному управлінню гідрозахист» (управління «Кривбасгідрозахист»).

У подальшому п. 1 наказу ВО "Кривбасруда" від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО "Кривбасруда", зокрема, шахту "Гігант-Дренажна" з моменту державної реєстрації управління "Кривбасгідрозахист".

На підставі наказу Міністерства промислової політики України від 25 квітня 2002 року № 203 "Про заходи, пов'язані з реструктуризацією гірничорудних підприємств Криворізького басейну", до якого було внесено зміни наказом Міністерства промислової політики України від 20 листопада 2002 року № 501, шахта «Гігант-Дренажна» була передана від управління "Кривбасгідрозахист" до ДП «Кривбасреструктуризація». П. 6.1 вказаного наказу, зокрема, було передбачено проведення інвентаризації майна Криворізького державного гірничорудного управління та складання розподільчого балансу.

Наказом Міністерства промислової політики України від 28 січня 2005 року № 38 було ліквідовано ДП «Кривбасреструктуризація» та на підставі передавального акту передано на баланс ДП «Кривбасшахтозакриття» майно ДП «Кривбасреструктуризація».

Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року було ліквідовано управління "Кривбасгідрозахист". Згідно п. 4 цього наказу ДП «Кривбасшахтозакриття» на підставі передавального акту прийняло на баланс до статутного фонду майно ДП «Кривбасгідрозахист», яке залишилось після задоволення вимог кредиторів».

Отже, як вбачається з вищевикладеного, ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником ліквідованих підприємств, а тому на нього не може бути покладено обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди позивачу.

Крім цього, дана обставина також підтверджується судовими рішеннями, а саме: постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 212/6988/17 провадження № 22-ц/0430/639/18; постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у цивільній справі № 215/3315/17 провадження № 22-ц/803/1016/18; рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року у цивільній справі № 215/1792/18;

- постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у цивільній справі № 212/2037/17 провадження № 22-ц/0430/618/18 ; рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_4 від 20 жовтня 2015 року у цивільній справі № 212/5571/15-ц 2/212/2729/15; постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року у цивільній справі № 212/6119/16-ц; рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2010 року по цивільній справі № 22ц-22009/10; рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року по цивільній справі № 0413/2-180/12; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року по цивільній справі № 212/6391/15-ц; рішенням Дзержинського районного суду міста ОСОБА_4 від 31 травня 2010 року у цивільній справі № 2-1067/10/0408.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 54 від 03 вересня 2007 року, складеного 03 вересня 2007 року на підприємстві ВАТ "Суха Балка", встановлено осіб винних в порушенні законодавство про охорону праці керівництво шахти імені Фрунзе ВАТ "Суха Балка", та шахти "Гігант" ВО "Кривбасруда" в період роботи ОСОБА_2 на цих підприємствах.

Відповідно ПАТ "Кривбасзалізрудком" не несе відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу за період його роботи на шахтах «Гігант» та «Саксагань» ВО «Кривбассруда оскільки не є їх правонаступником.

Таким чином, на підставі викладеного повинно бути відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику, внаслідок ушкодження здоров'я.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику, внаслідок ушкодження здоров'я відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. Я. Чорний