Справа № 354/997/18
Провадження № 22-ц/4808/1264/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Бойчука І.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта Рокетської С.В ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Яремчанського міського суду, ухвалене суддею Польською М.В. 18 липня 2019 року, повний текст якого виготовлено 24 липня 2019 року в м. Яремче,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором кредиту, який мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував, у зв`язку з чим станом на 30.11.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 19 033,01 грн, з яких: 3327,31 грн заборгованість за кредитом, 13 223,18 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, 1100 грн заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 882,52 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. (а.с.2-4)

Рішенням Яремчанського міського суду від 18 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.12.2011 року в розмірі 3327, 31 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.64-66).

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків представник АТ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на грубе порушення судом норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Тому основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Це не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд проігнорував, що важливою ознакою кредитної операції є надання кредитних коштів за рахунок залучених грошових коштів.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом (а.с.71-73).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_3 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необгрунтованою, виходячи з таких підстав.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованою поштовою кореспонденцією за місцем реєстрації.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення відповідача, який не з`явився, про день, місце та час судового засідання, тому суд розглянула справу за його відсутності.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалис я вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, в якій відсоткова ставка чи інші умови кредитних зобов`язань позичальником не узгоджувались, визначивши тільки позичальником бажаний кредитний ліміт 3000 грн (а.с.8).

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_2 підтвердив, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua. (а.с.8)

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

Із цієї заяви виходить, що позичальник погодився з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

У заяві позичальника ОСОБА_2 від 06.12.2011 року процентна ставка не зазначена.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що 06.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць, тобто 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.2.3, п.2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити бо збільшити) кредитний договір.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по кртковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг .

Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежів з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

У витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», долученому до позовної заяви, містяться умови кредитування (процентна ставка, комісія, порядок погашення кредиту тощо) по кредитній картці «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» із зазначенням, що повна версія Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с.9).

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 30.11.2018 року утворилась заборгованість у сумі 19033,01 грн, з них: 3327,31 грн заборгованість за кредитом, 13223,18 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1100 грн заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 882,52 грн - штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

Також з розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що сторони договору дійшли згоди про встановлення базової процентної ставки 30 % річних. Розмір такої процентної ставки застосовувався банком з моменту укладення договору по 29.08.2014 року, з 01.09.2014 року позивачем був збільшений розмір процентної ставки з 30% до 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року знову позивачем збільшено процентну ставку по кредиту з 34.80% до 43.20%. (а.с.5-7 )

Платіжна карта за № 5211 5373 НОМЕР_1 видана відповідачу терміном дії до 05.16 (UNIVERSAL) (а.с.61).

На час закінчення строку кредитного договору (травень 2016 року), згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача склала 3496.37 грн - тіло кредиту, 437.19 грн - відсотки, комісія 0 грн.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10-33), а також реєстр №8885456, у який включено кредитний договір на ім`я позичальника ОСОБА_2 за №SAMDN6448 (а.с.45).

Виходячи зі змісту заяви відповідача від 17.07.2019 року, він не визнав позовні вимоги в частині сплати відсотків, пені та штрафів (а.с.60).

Обставини щодо збільшення кредитного ліміту відповідачем не оспорюються.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст.ст. 1, 3, 526,549,551,610-612,626,629,633,634,1050,1054,1056-1ЦК України, встановивши, що відповідач на підставі зазначеного договору отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, кр6едитний ліміт банком після укладення договору збільшувався, умови договору відповідач не виконав, у зв`язку з чим допустив заборгованість. Враховуючи, що на час закінчення строку кредитного договору (травень 2016 року) у відповідача наявна заборгованість: 3496.37 грн - тіло кредиту, погашення позичальником, після закінчення строку дії договору, здійснювались до січня 2017р. на загальну суму 1516.85 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3327,31 грн., оскільки позивач не представив доказів, що умови договору про розмір процентів та штрафних санкцій були погоджені з відповідачем.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору( ч. 2 даної статті).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено в ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу, крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення терміну повернення кредиту, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не підписані позичальником, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Роздруківка із сайту позивача належним та допустимим доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Сплата кредиту позичальником після закінчення строку дії договору приєднання здійснювались до січня 2017 р. на загальну суму 1516.85 грн (з 07.06.2016-26.01.2017 року). Отже, відповідачем погашено ті відсотки, які були на стан закінчення строку дії картки та частину тіла кредиту визначеного як борг на період 31 травня 2016 р. Тому суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача частини нарахованої заборгованості, яка визнається сторонами, у розмірі 3327, 31 грн (тіло кредиту).

З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регламентують правові засади договору приєднання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо відсотків за користування кредитом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи, відповідають наведеним положенням закону та правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в оскаржуваній частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 18 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

Р.Й. Матківський