П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Київ

Справа № 22-1621 Головуючий у1-й інстанції - Поліщук М. А.

Унікальний №2-570/04 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2004 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" про перегляд ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2004 року у зв'язку із нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до Благодійної організації "Благодійний фонд "Християнський" про стягнення заробітної плати,-

у с т а н о в и л а:

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2004 року задоволена заява ТОВ "Сівер Україна" про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали цього ж суду від 06 серпня 2004 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Суд скасував ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2004 року, якою змінено спосіб і порядок виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2004 року та зобов'язав Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна (далі - КМБТІ) скасувати реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на 1/3 частину нежилих приміщень в будинку, розташованому в АДРЕСА_1, загальною площею 564,5 кв.м, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень, а саме на 1/3 частину приміщення №102 цокольного поверху загальною площею 32,5 кв.м; на 1/3 частину приміщення №97 1-го поверху загальною площею 188,9 кв.м; на 1/3 частину приміщення №98 1-го поверху та антресоль загальною площею 343,3 кв.м.

Не погодившись з ухвалою суду, у травні 2018 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, порушення районним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду в частині зобов'язання Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 1/3 частину нежитлових приміщень в будинку, розташованому в АДРЕСА_1 загальною площею 564, 5, кв. м., що складає 50/100 частин нежитлових приміщень, а саме: на 1/3 частину нежитлового приміщення № 102 цокольного поверху загальною площею 32,5 кв. м.; на 1/3 частину приміщення №97 1-го поверху загальною площею 188,9 кв. м.; на 1/3 частину приміщення № 98 1-го поверху та антресоль загальною площею 343,3 кв. м. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Сівер Україна" про поворот виконання ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2004 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ "Сівер Україна", ОСОБА_5, заперечував проти її задоволення та вказав, що ухвала Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2004 року постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін (т.2, а.с.18-34).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

20 лютого 2019 року ОСОБА_4 подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи, призначений на 12 березня 2019 року об 11 год. 30 хв., проводити за його відсутності (т.2, а.с.224).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_3, ОСОБА_6, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представників ТОВ "Сівер Україна", адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Звертаючись в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Переяслав-Хмельницького районного суду від 06 серпня 2004 року по справі за позовом ОСОБА_4 до благодійної організації благодійний фонд "Християнський" про стягнення заробітної плати, ТОВ "Сівер-Україна" посилався на те, що при розгляді судом питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду позивачу не були відомі обставини, які мають значення для правильного вирішення цього питання.

Нововиявлені обставини полягають у тому, що на час винесення 06 серпня 2004 року ухвали суду з питання зміни способу та порядку виконання рішення власником майна - приміщень площею 286, 3 кв.м та площею 278, 4 кв.м., розташованих у АДРЕСА_1, які зазначені на плані БТІ під літерою "А" є ТОВ "Сівер-Україна", що підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 22 липня 2003 року, яке залишене без змін постановою Вищого Господарського Суду України від 16 лютого 2004 року.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва по справі №18/519 від 22 липня 2003 року накладений арешт на зазначені приміщення та заборонено Благодійному фоні "Християнський" та будь-яким іншим особам будь-яким способом відчужувати зазначені приміщення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2004 року позов ОСОБА_4 задоволений, суд стягнув на його користь із Благодійної організації "Благодійний фонд "Християнський" заробітну плату в сумі 72 000 грн і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 258 000 грн.

В серпні 2004 року державний виконавець Шевченківського районного управління юстиції м. Києва звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку, виконання рішення суду.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2004 року змінений спосіб і порядок виконання рішення суду із стягнення грошових коштів на стягнення 1/3 частини нежилих приміщень, розташованих в АДРЕСА_1.

Скасовуючи ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2004 року суд першої інстанції виходив з наступного.

На момент постановлення Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом ухвали від 06 серпня 2004 року про зміну способу і порядку виконання рішення не були відомі істотні для справи обставини, а саме, те, що власником майна - нежилих приміщень по АДРЕСА_1 є ТОВ "Сівер-Україна", що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 22 липня 2003 року.

Тобто ця обставина існувала до винесення ухвали Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом 06 серпня 2004 року, адже право власності за ТОВ "Сівер-Україна" вже існувало під час розгляду і вирішення справи Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом. Право власності є істотною обставиною, оскільки її наявність впливає на висновки суду про права та обов'язки сторін й інших осіб, на законність та обґрунтованість постановленого без її урахування судового рішення або ухвали.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ЦПК України 1963 року рішення і ухвали судів першої, апеляційної та касаційної інстанції можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішень і ухвал у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі.

Як убачається з матерів справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 22 липня 2003 року у справі №18/519 позов ТОВ "Сівер Україна" до Благодійного фонду "Християнський" про визнання правомірним одного зобов'язання іншим, визнання права власності на майно та виселення з приміщень задоволений. Господарський суд визнав право власності ТОВ "Сівер Україна" на приміщення 286, 3 кв.м та площею 276, 4 кв.м., розташованих у м. Києві по АДРЕСА_1, які зазначені на плані БТІ під літерою "А" (т.1, а.с.41-43).

Постановою від 16 лютого 2004 року Вищий господарський суд України рішення Господарського суду м. Києва від 22 липня 2003 року залишене без змін (т.1, а.с.44-46).

Копії указаних судових рішень були додані до заяви ТОВ "Сівер Україна" про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами від 15 листопада 2004 року.

Отже на момент постановлення ухвали від 06 серпня 2004 року у розпорядженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду не було відомостей про те, що нежилі приміщення, розташовані за адресою: в АДРЕСА_1, відповідачеві у справі, Благодійній організації "Благодійний фонд "Християнський", на праві власності не належали.

Відтак у суду першої інстанції не було правових підстав змінювати порядок і спосіб виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2004 року шляхом зміни стягнення з Благодійної організації "Благодійний фонд "Християнський" на користь ОСОБА_4 грошових коштів на стягнення 1/3 частини нежилих приміщень, розташованих в АДРЕСА_1, а також визнання за відповідачем права власності на указане нерухоме майно.

З огляду на викладене висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2004 року та зобов'язання КМБТІ скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/3 частину нежилих приміщень, розташованих за адресою: в АДРЕСА_1, є законними і обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує права ОСОБА_3, а саме право спільної сумісної власності на нерухоме майно - нежилі приміщення у АДРЕСА_1, придбане ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу від 27 вересня 2004 року, оскільки вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 з 25 березня 1994 року, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_3 посилається на рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, яким рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року скасоване в частині вирішення позовних вимог ТОВ "Сівер Україна" до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: БО "Благодійний фонд "Християнський", прогресивна соціалістична партія України, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №97, 98, 102, загальною площею 564, 50 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Водночас, відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №2-1413/07, доданої представником ТОВ "Сівер Україна" до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на підтвердження викладених у відзиві обставин, рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року в частині позовних вимог ТОВ "Сівер Україна" до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: БО "Благодійний фонд "Християнський", прогресивна соціалістична партія України, про визнання недійсним договору купівлі-продажу скасоване, залишене в силі в цій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2007 року (т.2, а.с.40-48).

Отже договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 97, 98, 102, загальною площею 564, 50 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, у судовому порядку визнаний недійсним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує права ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ст.420 ЦПК України апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 380 ЦПК України 1963 року (чинного на час постановлення оскаржуваної ухвали), питання про поворот виконання вирішує вищестоящий суд, якщо він, скасувавши рішення, закриває провадження в справі, залишає позов без розгляду, відмовляє у позові повністю або, змінивши рішення, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі, а також суд при новому розгляді справи.

У даному випадку, Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області ухвалою від 16 листопада 2004 року питання повороту виконання рішення не вирішував. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2004 року набрало законної сили.

Зобов'язання судом першої інстанції КМБТІ скасувати реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на 1/3 частину нежилих приміщень у м. Києві по АДРЕСА_1, оскільки, як зазначено вище, на момент постановлення ухвали від 06 серпня 2004 року нежилі приміщення у м. Києві по АДРЕСА_1 не належали на праві власності БО "Благодійний фонд "Християнський", не може бути розцінене апеляційним судом як вирішення питання повороту виконання.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2004 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома