Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1191/19 Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №273/1191/19 за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця від 20 червня 2019 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Михалюка О.П. у м. Баранівка,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Просила визнати неправомірним рішення державного виконавця Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Кравчук Оксани Андріївни від 20 червня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язати вищевказаного державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист №2-226/2007, виданий Баранівським районним судом Житомирської області 24 квітня 2007 року, та відновити виконавче провадження №31865044.

Скаргу обґрунтовувала тим, що ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2019 року залишена без змін, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-226/2007, який виданий Баранівським районним судом Житомирської області 24 квітня 2007 року в справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Отже, у примусовому порядку належало продовжувати стягнення заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому, для продовження примусового виконання стягнення заборгованості зі сплати аліментів, 11 червня 2019 року вона подала до Баранівського районного відділу ДВС заяву про відновлення виконавчого провадження №31865044, до якої долучила, крім виконавчого листа, й копію вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції. Державний виконавець повідомленням від 13 червня 2019 року повернув їй виконавчий лист без прийняття до виконання, в якому послався на те, що не додано документа про зміну її (стягувача) прізвища та копії ухвали суду від 19 березня 2019 року. На вимогу державного виконавця, 18 червня 2019 року вона знову подала до відділу ДВС заяву про відновлення виконавчого провадження №31865044 та продовження в рамках даного виконавчого провадження примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів, до якої на цей раз додала всі необхідні документи, у тому числі й ухвалу суду від 19 березня 2019 року. На цей раз, повідомленням від 20 червня 2019 року державний виконавець знову повернув виконавчий лист без прийняття до виконання, проте послався на те, що 22 січня 2019 року виконавче провадження №31865044 закінчено.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 (стягувача) задоволено. Визнано неправомірним рішення державного виконавця Баранівського районного відділу ДВС Кравчук О.А. від 20 червня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язано даного державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист №2-226/2007, виданий Баранівським районним судом Житомирської області в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей і відновити виконавче провадження №31865044.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 (боржник) подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно виходив із того, що державний виконавець не виконав вимоги ухвали Баранівського районного суду від 19 березня 2019 року, якою стягувачу поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-226/2007, яка набрала законної сили. Так, суд першої інстанції посилався на те, що закінчення виконавчого провадження №31865044 у 2019 році відбулося неправомірно. Проте, обставини закінчення виконавчого провадження не були предметом оскарження у даній справі та постанова про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2019 року є чинною. За таких обставин, на думку ОСОБА_2 , всупереч положенням ст.ст.40,41 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно зобов`язано державного виконавця відновити закінчене виконавче провадження. Закінчення виконавчого провадження виключає повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання. Лише в одному випадку закінчене виконавче провадження може бути розпочате знову - якщо скасовано постанову про його закінчення. Інших підстав для початку закінченого виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зокрема наголошує на тому, що посилання на неправильне застосування судом норм ст.ст.40,41 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтуються на положеннях закону. Стаття 41 вищевказаного Закону вказує на те, що відновлення виконавчого провадження можливе й у разі скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження в установленому законом порядку. Отже, суд першої інстанції, визнавши рішення державного виконавця Кравчук О.А. про повернення виконавчого документа неправомірним, законно зобов`язав останнього прийняти виконавчий документ до примусового виконання, що відповідає найвищим інтересам дітей, на утримання яких боржник зобов`язаний сплачувати аліменти, але до досягнення ними повноліття не сплатив, а існування заборгованості за аліментами не дозволяла державному виконавцю закінчити виконавче провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України гарантує, що судове рішення, ухвалене від імені України, є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень частини 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів (пункт сьомий частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Закон України «Про охорону дитинства» визначив охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади держаної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

За правилами абзацу другого частини першої ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (частина 1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження»).

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (абзац другий частини третьої ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що в провадженні відділу ДВС Баранівського РУЮ перебувало виконавче провадження №31865044, відкрите на підставі виконавчого листа №2-226/2007, виданого Баранівським районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 квітня 2007 року і до досягнення повноліття донькою ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в подальшому - в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття доньки ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою державного виконавця відділу ДВС Баранівського РУЮ від 29 грудня 2015 року виконавче провадження було закрито у зв`язку із досягненням дитиною повноліття незаконно, оскільки має місце заборгованість зі сплати аліментів.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2018 року, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишена без змін, постанова державного виконавця відділу ДВС Баранівського РУЮ від 29 грудня 2015 року про закриття виконавчого провадження №31865044 визнана незаконною та скасована і зазначено про необхідність, після набрання судовим рішенням законної сили, направити виконавчий лист №2-226/2007, виданий Баранівським районним судом Житомирської області, до Баранівського відділу ДВС для продовження виконання. Тобто, для продовження примусового виконання (виконавчого провадження №31865044) належало направити виконавчий лист виконавчій службі до 29 лютого 2019 року.

Незважаючи на вищевикладене, 06 грудня 2018 року державним виконавцем Баранівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області винесена постанова про відновлення виконавчого провадження №31865044 та зобов`язано стягувача, суд або орган (посадову особу), якому повернуто виконавчий документ, пред`явити його до виконання у місячний строк.

У зв`язку із непред`явленням виконавчого документа до виконання у визначений місячний строк постановою державного виконавця Баранівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 22 січня 2019 року виконавче провадження №31865044 за зазначеним вище виконавчим листом закінчено.

Проте, 14 лютого 2019 року Баранівський районний суд направив Баранівському РВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області ухвалу Баранівського районного суду від 26 листопада 2018 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2019 року та виконавчий лист №2-226/2007 для продовження виконання. Однак, 25 лютого 2019 року державна виконавча служба повернула без виконання суду першої інстанції отримані документи, у тому числі виконавчий лист, пославшись на пропуск строку пред`явлення його до виконання.

Одержавши 27 лютого 2019 року виконавчий лист №2-226/2007, ОСОБА_1 28 лютого 2019 року звернулася до державної виконавчої служби із заявою про його примусове виконання.

Постановою державного виконавця Баранівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 01 березня 2019 року за даною заявою було відкрито виконавче провадження №58506125 із примусового виконання виконавчого листа №2-226/2007, а також винесено постанову від 01 березня 2019 року про арешт майна боржника у цьому виконавчому провадженні. Проте, на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого листа №2-226/2007 без подальшого виконання державним виконавцем 01 березня 2019 року винесена відповідна постанова (про повернення виконавчого листа).

04 березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою, в якій просила поновити їй строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-226/2007, виданого Баранівським районним судом Житомирської області.

Ухвалою Баранівського районного суду від 19 березня 2019 року, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2019 року залишена без змін, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-226/2007, виданого Баранівським районним судом Житомирської області, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.5,6-8).

ОСОБА_1 11 червня 2019 року подала до Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області заяву про відновлення виконавчого провадження №31865044 та продовження примусового виконання виконавчого листа №2-226/2007, до якої додала виконавчий лист №2-226/2007 та копію постанови Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2019 року (а.с.9).

Повідомленням від 13 червня 2019 року державний виконавець Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області Кравчук О.А. повернула виконавчий лист №2-226/2007 стягувачу без прийняття його до виконання. При цьому послалася на те, що у виконавчому листі стягувачем зазначено ОСОБА_1 , але заява надійшла від стягувача ОСОБА_1 та при цьому документа, який б підтверджував зміну прізвища стягувача, не додано (а.с. 11).

На вимогу державного виконавця вдруге ОСОБА_1 18 червня 2019 року подала заяву про продовження примусового виконання у виконавчому провадженні №31865044, додавши до заяви: копію свідоцтва про народження, виконавчий лист №2-226/2007, копію ухвали Баранівського районного суду від 19 березня 2019 року, копію постанови Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, копії сторінок паспортів сторін виконавчого провадження та розрахунок заборгованості з аліментних зобов`язань (а.с.13).

Повідомленням від 20 червня 2019 року державний виконавець Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області Кравчук О.А. знову повернула виконавчий лист №2-226/2007 стягувачу без прийняття до виконання, керуючись п.2 частини третьої ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» та фактично пославшись на те, що судом поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-226/2007, але виконавче провадження №31865044 закінчено 22 січня 2019 року. Отже, закінчення виконавчого провадження №31865044, на думку державного виконавця, у даному випадку є перешкодою у прийнятті виконавчого листа для продовження його примусового виконання у виконавчому провадженні №31865044 (а.с.15).

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність повідомлення державного виконавця Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області Кравчук О.А про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20 червня 2019 року, оскільки воно винесено з порушенням норм чинного законодавства. У підтвердження його неправомірності апеляційний суд також звертає увагу на те, що у повідомленні навіть переплутані сторони виконавчого провадження. Так, повідомленням повернуто виконавчий документ стягувачу, яким зазначено ОСОБА_2 , хоча такий із заявою про продовження виконавчого провадження взагалі не звертався. Окрім того, п.2 частини третьої ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» надає право приватному виконавцю повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а повернуто на цій підставі державним виконавцем.

Стосовно ухвали суду першої інстанції в частині зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист №2-226/2007 та відновити виконавче провадження №31865044, то таке відновлення за приписами частини першої ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» можливе не лише за наявності визнаної у судовому порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження незаконною, а й передбачає, що постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути скасована у встановленому законом порядку, що також є підставою для відновлення виконавчого провадження та не виключає механізм, передбачений абзацом другим частини 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», який надає право начальнику відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зокрема й постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ураховуючи незаконність закриття державною виконавчою службою у 2015 році виконавчого провадження №31861544 за наявності заборгованості за аліментними зобов`язаннями боржника, а також те, що необхідність вчинення усіх подальших дій була викликана саме незаконністю закриття провадження та задля того, щоб подолати негативні наслідки для реального виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, а також приймаючи до уваги чинність ухвали суду від 19 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №20226/2007, яка для даного спору має преюдиційне значення, колегія суддів доходить до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відновити виконавче провадження, яке спочатку було незаконно закрито, а у подальшому - закінчено, що відкриває шлях для прийняття виконавчого листа до примусового виконання та забезпечить невідворотність виконання рішення суду з додержанням конституційної засади обов`язковості судового рішення до виконання, що має забезпечити держава за допомогою своїх органів, а суду належить проконтролювати виконання судового рішення.

Усі доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Оскільки ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції, то відповідно до норм ст.375 ЦПК України вона залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: