12.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/8191/19
Єдиний унікальний номер 205/8191/19
Провадження № 2о/205/177/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 вересня 2019 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року заяву було залишено без руху і запропоновано заявникові усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких заявником 30 вересня 2019 року подано виправлену заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Заявник у своїй заяві посилався на те, що він згідно з договором дарування від 30 листопада 1993 року прийняв у дар 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим, в договорі дарування його ім`я було вказано як « ОСОБА_1 », хоча за паспортними даними він є ОСОБА_1 . Внаслідок різності написання прізвища заявника в договорі дарування і паспорті на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом, який було видано на його ім`я. Заявник мав на меті відчужити належному йому частку квартири, проте у зв`язку з різністю написання прізвища, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невідповідність написання прізвища обдарованого. Заявник у своїй заяві просив суд встановити факт належності йому договору дарування від 30 листопада 1993 року, посвідченого Другою дніпропетровською держнотконторою і зареєстрованого в реєстрі за № І-9745, яким ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Заявник у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання заінтересована особа повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, ухваливши рішення відповідно до чинного законодавства.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 30 листопада 1993 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № І-9745, ОСОБА_4 подарував, а заявник і заінтересована особа ОСОБА_2 прийняли у дар квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Прізвище ОСОБА_1 у зазначеному договору дарування було зазначено як « ОСОБА_1 » (а.с. 8).

Разом з тим, в паспорті заявника його прізвище вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 4).

Різність написання прізвища заявника в договорі дарування і паспорті на теперішній час перешкоджає йому у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому частиною квартири.

З зазначеного вбачається, що в договорі дарування від 30 листопада 1993 року невірно зазначено прізвище заявника замість « ОСОБА_1 » вказано « ОСОБА_1 », тому на теперішній час заявник не має змоги розпорядитися належною йому власністю.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З копії паспорта заявника вбачається, що його прізвище є « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 », за життя йому видавалися офіційні документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, інші документи (а.с. 4, 7).

За таких обставин суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та договорі дарування, які було видано заявнику, повністю співпадають, то заява підлягає задоволенню, а факт належності ОСОБА_1 договору дарування, виданого на ім`я ОСОБА_1 , встановленню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп. (а.с. 1), який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-6 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) договору дарування від 30 листопада 1993 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № І-9745, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийняли у дар квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя