справа № 439/1272/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 29.04.2017 року приблизно о 20.00 год. на авто дорозі сполученням «Київ-Чоп», 462+870 м, поблизу кафе «Джерело», що у с. Загірці Бродівського району відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 (Відповідач 2) та автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_5, під його керуванням, внаслідок чого керований ним транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія ОСОБА_3 Зокрема, його винуватість у порушенні правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було встановлено в межах кримінального провадження №0000253 від 30.04.2017 року, відкритого за фактом вказаної вище дорожньо - транспортної пригоди. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 03.08.2017 року, вказане провадження було закрите у зв'язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України (тілесні ушкодження отримав ОСОБА_3, в чиїх діях були порушення вимог правил безпеки дорожнього руху), натомість в діях ОСОБА_3 встановлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що копію відповідної постанови було скеровано до Буського ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення саме ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Слідчий у зазначеній постанові обґрунтовує вину ОСОБА_3 тим, що останній в момент ДТП виїжджав із узбіччя на автомобілі марки "ВАЗ 2109", р.н. НОМЕР_4, на автодорогу сполучення "Київ-Чоп" водій ОСОБА_3, не переконавшись у безпеці руху, не надавши перевагу у русі, своїми діями створив небезпеку на дорозі, що призвела до зіткнення вищевказаних транспортних засобів та травмування ОСОБА_3 Окрім того, винуватість ОСОБА_3 вбачається і з протоколу огляду місця події та схеми до протоколу огляду місця ДТП від 29.04.2017 року, що містяться в матеріалах зазначеного кримінального провадження, зокрема, кінцеве розміщення автомобілів, а також інші обставини свідчать, що саме ОСОБА_3 порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Також, зі змісту висновків експерта №2345 та №2695 (висновки судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля) вбачається, що до моменту ДТП автомобілі, якими здійснювали керування позивач та ОСОБА_3, були у справному, працездатному стані і всі пошкодження є наслідком саме ДТП, яке мало місце 29.04.2017 року. Разом з тим, ОСОБА_3 не притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з неможливістю складення протоколу про адміністративне правопорушення через відсутність останнього по місцю його реєстрації. Позивач зазначає, що завдані йому діями ОСОБА_3 збитки становлять 50 777,08 грн., що вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53/17 від 04.07.2017 року. Однак, транспортний засіб марки ВАЗ 21093, р.н. НОМЕР_2, яким здійснював керування ОСОБА_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений в ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія», згідно з Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії НОМЕР_6). З огляду на це, оскільки ОСОБА_3 застраховано цивільно-правову відповідальність у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак заподіяна майну позивача матеріальна шкода має бути відшкодована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Позивачем у відповідності до Закону було подано на адресу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої його майну, однак у такій виплаті було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3 Із посиланням на вимоги ст.ст.35,36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вважає таку відмову неправомірною, необґрунтованою та такою, що суперечить законодавству. Тому, на підставі ст.ст. 1188, 1167 ЦК України, ст.23 Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просить стягнути з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 777 гривень (п'ятдесят тисяч сімсот сімдесят сім грн.); стягнути з ОСОБА_3 на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень (п'ять тисяч грн.) та судові витрати.

18.09.2018 відкрито провадження у справі.

12.11.2018 представником відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подано відзив на позов. Просять у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Відзив мотивують тим що 29.04.2017 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_5, під керуванням позивача. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_4 була застрахована у ПрАТ «УПСК». 28.12.2017 на адресу ПрАТ «УПСК» від позивача надійшла заява про страхове відшкодування. ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про відмову позивачу у виплаті із посиланням на вимоги статей 6, 22, п. 32.1 ст. 32 Закону України № 1961-IV, тобто відсутні правові підстави вважати ДТП, що трапилася 29.04.2017, страховим випадком, а відтак, у ПрАТ «УПСК» не настав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування за Полісом № АЕ/8880978. Крім цього, зазначають, що позивачем не враховано, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961 -1V зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Крім цього, зазначають,що позивач не врахував положення п.12.1 ст. 12 Закону України № 1961-IV, відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, позовні вимоги у цій частині теж є незаконними.

28.12.2018 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. У відповіді позивач зазначає, що доводи Відповідача щодо відсутності рішення суду про визнання винним та притягнення ОСОБА_3, до відповідальності, як свідчення відсутності вини в діях останнього та як наслідок відсутності підстав для цивільно-правової відповідальності, є необґрунтованими, тому що підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Крім того, ст.ст.35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено вичерпний перелік документів, які має подати особа, на користь якої виплачується страхове відшкодування. Серед вказаного переліку документів відсутні рішення/постанови про притягнення особи до відповідальності. Натомість законодавець наголошує на питанні вини, яка може бути підтверджена й іншими документами. Зокрема, в даному випадку, такими документами, які однозначно вказують на наявність вини в діях ОСОБА_3, є постанова про закриття кримінального провадження від 03.08.2017 року, якою в діях ОСОБА_3 було встановлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та копію вказаної постанови було скеровано до Буського ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Відсутність ж рішення суду про притягнення ОСОБА_3 пояснюється тим, що останній відсутній за місцем його реєстрації, що унеможливлює складення протоколу про адміністративне правопорушення. Така відсутність за місцем реєстрації вказує на ухилення ОСОБА_3 від притягнення до відповідальності. Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, незважаючи на відсутність судового рішення щодо ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення, є однозначною та беззаперечною, сумніву не підлягає. Крім того, зазначає, що відповідно до абз.4 п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК. Щодо доводів відповідача про зменшення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53/17 від 04.07.2017 року завдані діями відповідача 2 збитки становлять 50 777.08 грн. Дані збитки також підтверджуються актом №32 від 07.10.2018 року здачі прийняття виконаних робіт (ремонт транспортного засобу), товарними чеками від 10.09.2018, 12.09.2018, 14.09.2018, 25.04.2018 (придбання складників для заміни). Крім того, відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV, зменшення розміру суми шкоди, що підлягає відшкодуванню, на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. здійснюється лише у випадку визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими та прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати. Так як відповідач - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не визнає вимоги заявника обґрунтованими та не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, а позивачем надано документи на підтвердження проведеного ремонту транспортного засобу, а відтак розмір суми шкоди, що підлягає відшкодуванню, не зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Відтак, просить його позов до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача - адвокат Ставрук Н.З. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позов підтримала, просить його задовольнити.

Представник відповідача - представник ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та відповідач ОСОБА_3, будучи належно повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, заяв про відкладення судового засідання не подавали. Суд розглянув справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 29.04.2017 року приблизно о 20.00 год. на авто дорозі сполученням «Київ-Чоп», 462+870 м, поблизу кафе «Джерело», що у с. Загірці Бродівського району відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 (Відповідач 2) та автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_5, під керуванням позивача, внаслідок чого керований ним транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 03.08.2017р.(а.с.7), протоколом огляду місця події від 29.04.2017 (а.с.8-9), висновком експерта №2345 та №2695(висновки судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч.2.статті 1166 ЦК України встановлено - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до абз.4 п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що вина водія автомобіля марки ВАЗ н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 у скоєній ДТП доведена, суд знаходить, що обов'язок щодо відшкодування шкоди, який було спричинено в наслідок ДТП, лежить на ньому.

Однак, судом встановлено, що цивільна відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3, була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_6.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, суд знаходить, що обов'язок відшкодувати, спричинену водієм автомобіля марки ВАЗ н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 шкоду лежить на страховій компанії - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Окрім того, ст.ст.35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено вичерпний перелік документів, які має подати особа, на користь якої виплачується страхове відшкодування. Серед вказаного переліку документів відсутні рішення/постанови про притягнення особи до відповідальності. Натомість законодавець наголошує на питанні вини, яка може бути підтверджена й іншими документами.

В даному випадку винуватість ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди фактично встановлена в межах кримінального провадження, про що зазначено в постанові про закриття кримінального провадження від 03.08.2017 року, а винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлено відповідним судовим рішенням не у зв'язку з відсутністю вини чи складу правопорушення у його діях, а в зв'язку з об'єктивною неможливістю встановити місце знаходження останнього та скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що як вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53/17 від 04.07.2017 року збитки завдані внаслідок ДТП становлять 50 777,08 грн., (а.с.10-15).

Однак, розмір ставки податку на додану вартість визначено у ст. 193 розділі V Податкового кодексу України. Відповідно до п.п. «а» п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється від бази оподаткування в розмірі 20 %.

Отже, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу, становить: 50 777,08 грн. - 8 462,85 грн. (ПДВ) = 42 314,23 грн.

Разом із цим, звертаючись із позовом до ПрАТ «УПСК» про відшкодування шкоди у розмірі 55 777 грн., Позивач не врахував положення п. 12.1 ст. 12 Закону України № 1961-IV, відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 5 Полісу № АЕ/8880978 від 04.08.2016 р. розмір франшизи становить 500 грн. (а.с.56).

Отже, 42 314,23 грн. - 500грн. = 41814.23грн., тобто реальна сума, що підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» в користь ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань, завданих у зв'язку з пошкодженням його автомобіля та не можливість його використання у повсякденному житті. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 5 0000,00 гривень.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами) суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами) Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_1 доведено факт наявності неправомірних дій ОСОБА_3, які спричинили позивачу душевні страждання, пов'язані з порушенням нормального життєвого ритму та звичок позивача, внаслідок ДТП, а тому підлягає до задоволення вимога про відшкодування моральної шкоди.

Також, суду знаходить, що у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову до суду, сума судового збору в розмірі по 704,80 грн. на користь держави має бути стягнута з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12, 13,81,89,141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь ОСОБА_1 41 814.23 (сорок одну тисячу вісімсот чотирнадцять)грн. 23 копійки у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 5 000 (п'ять тисяч)грн. в користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, проживаючий АДРЕСА_1.

Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», , адреса місцезнаходження м.Київ вул. Кирилівська,40.

Відповідач ОСОБА_3, ідентифікаційний номер невідомо, проживає АДРЕСА_2.

Повне рішення суду складено 18.03.2019 року.

18 березня 2019 року

Суддя: А. О. Бунда