Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/35459/15-ц

провадження № 61-46372ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними окремих положень правочинів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від

30 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

12 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від

30 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

12 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу з суду першої інстанції.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від

12 вересня 2018 року, у задоволенні якого ухвалою Верховного Суду від

21 лютого 2019 року відмовлено.

У березні 2019 року ОСОБА_1 направила клопотання про зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року.

Клопотання мотивоване тим, що Банком здійснено нарахування заборгованості з посиланням на додаткові угоди до кредитного договору, пункти яких є предметом розгляду даної справи. У липні 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва зупинено провадження у справі №761/613/15-ц до набрання законної сили рішенням у справі №761/35459/15-ц (судові рішення якої є предметом касаційного оскарження). У листопаді 2018 року Банком було подано клопотання про поновлення провадження та долучено копію постанови апеляційного суду. Підставою для поновлення провадження у справі №761/613/15-ц стало посилання Банку саме на дію оскаржуваної постанови, а відтак є підстави для зупинення її дії. На її думку, дія постанови апеляційного суду недобросовісно використовується відповідачем в якості преюдиційності встановлення обставин, які не встановлювалися судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Наведені заявником доводи є непереконливими та не дають підстав для висновку про необхідність зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, а відтак клопотання задоволенню не підлягає

Керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик