АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/863/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310020000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Пономаренка В.В.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повний текст рішення складений 09 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначала, що з вересня 2001 року по травень 2009 року вона та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбу.

Сторони мають дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дитину у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач не сплачує аліменти, станом на 15 червня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 66 291 грн. 50 коп.

Просила стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) в розмірі 31 337 грн. 73 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) в розмірі 31 337 грн. 73 коп. за прострочення протягом часу з 01 квітня 2013 року по 01 червня 2018 року сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом безпідставно не зупинено провадження у справі, не задоволено відвід судді, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, в той час як дана справа не підлягає такому розгляду, порушив принцип диспозитивності, не враховано всі обставини у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення є законним, обгрутованим, відповідає вимогам матеріального права і встановленим обставинам справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі із 01 вересня 2001 року по 19 травня 2009 року.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання на неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

По даному рішенню видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання.

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30 січня 2010 року відкрито виконавче провадження.

Відповідач ОСОБА_1 ухилявся від виконання рішення суду.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 13 липня 2018 року № 23473, який здійснений державним виконавцем заборгованість по аліментах станом на 13 липня 2018 року становить 66 666 грн. 50 коп.

Вказану довідку ОСОБА_1 оскаржував в судовому порядку. Ухвалою Придніпровського районного суд м. Черкаси від 10 січня 2019 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року, відмовлено в задоволенні скарги.

Згідно наданого позивачкою розрахунку загальна сума неустойки (пені) складає 31 337 грн. 73 коп.

Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц.

Проте судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Статтею 181 СК України визначено, що аліменти це кошти на утримання дитини.

Предметом позову по даній справі є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Із вказаного випливає, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, а не стягнення аліментів.

Тому суд першої інстанції неправильно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Виходячи із наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового рішення.

Позивачка ОСОБА_2 в своїй позовній заяві просила стягнути із відповідача ОСОБА_1 неустойку в розмірі 31 337 грн. 73 коп., що значно менше від розрахунку, який повинен застосуватися по даній справі.

Тому, виходячи із принципу диспозитивності, передбаченої ст.13 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню 31 337 грн. 73 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити часткового.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( код НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) в розмірі 31 337 грн. 73 коп. за прострочення протягом часу з 01 квітня 2013 року по 01 червня 2018 року сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: