Справа № 520/5181/18
Провадження № 2/496/1310/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Бондаренко К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до «Модулус ФЗЄ», обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв про стягнення: заробітної плати за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою видачі трудової книжки; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; моральної шкоди; зобов`язання провести остаточні розрахунки зі звільненим працівником, видати наказ та внести зміни до трудової книжки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який 12.06.2018 року, просить стягнути з «Модулус ФЗЄ» (Вільна економічна зона Хамрія, емірат Шарджа, Об`єднані Арабські Емірати) на свою користь:

-заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 28 березня 2018 року по 02 травня 2018 року включно, пов`язаного із затримкою видачі трудової книжки, у сумі 5315,64 грн.;

-середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період з 03 травня 2018 року по 12 червня 2018 року включно у сумі 6765,36 грн.;

-моральну шкоду у розмірі 5000 грн.;

зобов`язати «Модулус ФЗЄ» (Вільна економічна зона Хамрія, емірат Шарджа, Об`єднані Арабські Емірати) провести остаточні розрахунки з ним, як звільненим працівником, за заробітну плату у період роботи з 07 липня 2017 року по 02 травня 2018 року включно, за невикористані 20 днів щорічної відпустки у сумі 4832,40 грн. і за лікарняним листом; зобов`язати Обласне комунальне підприємство по обслуговуванню іноземних представництв видати наказ та внести запис до трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка належить йому, щодо дати звільнення особи з представництва «Модулус ФЗЄ» 02 травня 2018 року, яким є день видачі трудової книжки.

Свої вимоги мотивує тим, що він працював у представництві « ОСОБА_2 ФЗЄ» на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту. 13.03.2018 року він подав заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 27.03.2018 року (за два тижні до звільнення). В період з 19.03.2018 року по 23.03.2018 року включно він перебував на амбулаторному лікуванні, на підтвердження чого в день виходу на роботу 24.03.2018 року, надав роботодавцю лікарняний лист для проведення розрахунків. Проте в останній день роботи 27.03.2018 року остаточні розрахунки з ним проведені не були, лікарняний лист не був врахований, він не тримав компенсацію за невикористану відпустку, трудова книжка в день звільнення отримана ним не була. 29.03.2018 року він направив цінний лист на адресу відповідача, який містив заяву про видачу трудової книжки та дозвіл на пересилання трудової книжки, але 24.05.2018 року дізнався, що представництво відмовилось від отримання вказаного повідомлення. На початку квітня 2018 року він отримав рекомендований лист, який був відправлений йому ТОВ «Фармдрайв», згідно відомостей на конверті, і містив у собі лист відповідача, яким він зобов`язав його з`явитися для отримання трудової книжки у зв`язку зі звільненням згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, хоча він подавав заяву про звільнення у порядку, встановленому ст. 38 КЗпП України. При цьому, згідно відомостей з офіційної сторінки Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», вказаний лист було надіслано 28.03.2018 року, тобто на наступний день після звільнення. Трудову книжку було отримано уповноваженою за довіреністю особою 02.05.2018 року, про що була складена відповідна розписка, через відсутність у роботодавця книги обліку трудових книжок та вкладишів. За словами співробітників Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв його трудова книжка 27.03.2018 року була видана особі, яка діяла за довіреністю від представництва «Модулус ФЗЄ», хоча сам він нікого не уповноважував отримувати замість себе свою трудову книжку. Крім цього, незаконними діями представництва « ОСОБА_2 ФЗЄ» йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що були втрачені нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, шляхом подання позову до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник «Модулус ФЗЄ», до судового засідання не з`явився, але подав до суду відзив та заперечення, у яких просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. При цьому посилається на те, що згідно п.2.21 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58 трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах в областях зберігаються в управліннях зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності облдержадміністрацій або підприємствах, визначених обласними держаними адміністраціями. На виконання цього пункту між представництвом та обласним комунальним підприємством з обслуговування іноземних представництв був укладений договір б/н від 21.12.2016 року, відповідно до п.2.1.4 якого ОКПіП прийняло на себе зобов`язання приймати до оформлення трудові книжки, зберігати, вносити необхідні дані про трудові відносини згідно з листами представництва та при звільненні своєчасно видавати трудові книжки співробітникам представництва. Трудова книжка ОСОБА_1 була передана представництвом до ОКПіП 06.07.2018 року для належного ведення. 13.03.2018 року позивач надав до представництва свою заяву про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, внаслідок чого 27.03.2018 року до ОКПіП було направлено відповідний лист щодо звільнення ОСОБА_1 . На підставі цих документів ОКПіП прийняв 23.03.2018 року наказ про звільнення ОСОБА_1 , а представництвом було прийнято свій наказ про його звільнення за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, з яким відповідача було ознайомлено, та проведено з ним повний розрахунок у день звільнення, про що свідчать відповідні платіжні доручення. 27.03.2018 року після ознайомлення з наказом про звільнення, ОСОБА_1 було роз`яснено, що заповнену трудову книжку йому необхідно забрати у ОКПіП, але він її не забрав, про що 27.03.2018 року було складено відповідний акт. В свою чергу представництво направило на його адресу лист №65/03 від 27.03.2018 року про необхідність явки для отримання трудової книжки та було запропоновано письмово повідомити відповідача про бажання отримання трудової книжки поштою. Вказане повідомлення було отримано відповідачем 04.04.2018 року, але представник відповідача звернувся до представництва та отримав трудову книжку лише 02.05.2018 року, тобто з моменту отримання повідомлення пройшов цілий місяць і вини представництва в цьому немає. Зазначає, що позивач отримав лист з документами представництва від ТОВ «Фармдрайв» через технічну помилку, так як особа, відповідальна за відправку кореспонденції сплутала конверти. Крім того, в листі було допущено помилку в зазначенні підстав звільнення, а саме: вказано п. 1 ст. 36 КУпП України замість вірної ст. 38 КЗпП України. Але в самій трудовій книжці вказані вірні відомості у відповідності до наказу про звільнення. Позивач з 19.03.2018 року по 23.03.2018 року перебував не на амбулаторному лікуванні, а у відпустці без збереження заробітної плати на підставі написаної власноруч заяви, ніяких лікарняних листів від нього не надходило. Також вважає, що позивачем не надано жодних доказів спричинення йому моральної шкоди та надано невірні розрахунки.

Представник Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про скасування пункту 2.21 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 18.07.2018 року №513-р скасований пункт 2.21 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» зі змінами та доповненнями, затвердженої Наказом №58 Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року. Саме на підставі скасованого пункту Обласне комунальне підприємство по обслуговуванню іноземних представництв робило відмітки у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення відповідно до довідок наймачів. Станом на теперішній час записи до трудових книжок робітників здійснює роботодавець.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2017 року позивач звернувся до Представництва «Модулус ФЗЄ» з зайвою про прийняття на посаду фахівця з методів розширення ринку збуту до відділу маркетингу з 07.07.2017 року з окладом згідно штатного розпису (а.с.40).

Наказом №60-к (232) від 06.07.2017 року ОСОБА_1 з 07.07.2017 року було прийнято на вказану посаду (а.с.37).

Відповідно до п. 2.21. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства правці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, чинної на момент подання ОСОБА_1 заяви, трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівняних до них іноземців на території України, зберігаються: в м.Києві - Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв, Автономній Республіці Крим - у філіалі Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв м. Ялти, в областях - в управліннях зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності облдержадміністрацій або підприємствах, визначених обласними державними адміністраціями, у м. Севастополі - в міській державній адміністрації.

Згідно свідоцтва про реєстрацію, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 03.08.2016 року було зареєстровано представництво фірми «Modulus FZE» (« ОСОБА_2 ФЗЄ»), Об`єднані Арабські Емірати, під назвою «Представництво « ІНФОРМАЦІЯ_1 ФЗЄ» з місцезнаходженням в м. Одеса (а.с.34).

На виконання зазначених вимог законодавства 06.07.2017 року трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 була передана для оформлення та зберігання з Представництва «Модулс ФЗЄ» до ОКПіП, про що свідчить відповідний акт приймання-передачі трудових книжок від 06.07.2017 року (а.с.41).

Представництво звернулося до ОКПіП з листом, в якому просило оформити позивача за місцем роботи з 07.07.2017 року. (а.с.39).

На підставі листа Представництва «Модулус ФЗЄ» та заяви ОСОБА_1 ОКПіП було видано наказ №232 від 06.07.2017 року про прийняття позивача до Представництва «Модулус ФЗЄ» на посаду фахівця з методів розширення ринку збуту з 07.07.2017 року (а.с.38) та внесено відповідний запис до трудової книжки (а.с.24).

13.03.2018 року позивач звернувся до Представництва «Модулус ФЗЄ» з заявою про звільнення за власним бажанням з 27.03.2018 року (а.с.6), а заявою від 18.03.2018 року просив директора Представництва «Модулус ФЗЄ» надати йому відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 10.03.2018 року по 23.03.2018 року у кількості 5 календарних днів (а.с.51).

Наказом №4-в про надання відпустки заяву ОСОБА_1 було задоволено та надано відпустку без збереження заробітної плати з 19.03.2018 року по 23.03.2018 року (а.с.50).

23.03.2018 року Представництво «Модулус ФЗЄ» звернулося до ОКПіП з листом, яким просило провести звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП (а.с.44).

На підставі листа представництва та заяви ОСОБА_1 ОКПіП 23.03.2018 року видало наказ №87 про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням (а.с.43).

Наказом №15-К (87) про припинення трудового договору від 27.03.2018 року ОСОБА_1 27.03.2018 року було звільнено з посади фахівця з методів розширення ринку збуту відділу маркетингу за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.42).

В позовній заяві позивач зазначає, що 19.03.2018 року по 23.03.2018 року включно він перебував на амбулаторному лікуванні. Лікарняний лист він надав представництву в день виходу на роботу 24.03.2018 року, проте в останній день роботи 27.03.2018 року розрахунки з ним проведені не були, лікарняний лист врахований не був.

Позивачем в додатках до позовної заяви вказано копію лікарняного листа від 19.03.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З наданої позивачем копії лікарняного листа неможливо встановити чи перебував ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні, період самого лікування, заклад, який видав документ. Крім цього, копія вищезазначеного лікарняного листа належним чином не засвідчена, а тому суд вказаний доказ до уваги не приймає.

Позивач зазначає, що в останній день роботи, тобто 27.03.2018 року йому не було видано його трудову книжку.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

ОКПіП 27.03.2018 року передало Представництву «Модулус ФЗЄ» трудову книжку ОСОБА_1 , про що свідчить акт приймання-передачі трудових книжок (а.с.98).

Згідно акту про неотримання трудової книжки в день звільнення від 27.03.2018 року фахівець з методів розширення збуту ОСОБА_1 не з`явився 27.03.2018 року для отримання трудової книжки у керівництва представництва «Модулус ФЗЄ» (а.с.52).

Відповідно до розрахункового листка за березень 2018 року, довідки Представництва «Модулус ФЗЄ» №87/06 від 14.06.2018 року про доходи ОСОБА_1 за період з 07.07.2017 року по 27.03.2018 року, платіжних доручень №89, 90, 91, 92 від 27.03.2018 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату у розмірі 2355 грн 48 коп. та компенсацію за 17 днів відпустки у розмірі 1993 грн. 76 коп.

Пунктом 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства правці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, чинної на момент подання ОСОБА_1 заяви, передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Саме для повідомлення ОСОБА_1 про необхідність з`явлення для отримання трудової книжки працівником представництва було отримано його трудову книжку, про що свідчить акт передачі, а тому Представництво «Модулус ФЗЄ» в даному випадку не порушило закон, як про те зазначає у позовній заяві позивач.

Позивачу було направлено лист №65/03 від 27.03.2018 року про необхідність з`явлення для отримання трудової книжки, який ним було отримано 04.04.2018 року, про що свідчить скріншот з сайту «Укрпошта» (а.с.11).

Даний лист було відправлено 28.03.2018 року у конверті, на якому адресантом вказано ТОВ «Фармдрайв», вул. Неделінка, буд. №91, м. Одеса, а/с №4, а підставою звільнення в самому листі було помилково вказано п. 1 ст. 36 КЗпП замість вірної ст. 38 КЗпП, але суд вважає вказані помилки технічними і такими, що не вплинули на становище позивача.

В свою чергу 29.03.2018 року позивачем було відправлено на адресу Представництва «Модулус ФЗЄ» заяву на видачу трудової книжки та дозвіл на пересилання трудової книжки про що свідчить опис вкладеного до цінного листа на ім`я представника Представництва «Модулус ФЗЄ», м. Одеса, вул. Неделіна, буд. №91 та скріншот з сайту «Укрпошта», які представництво не отримало через закінчення встановленого терміну зберігання (а.с.7, 48-49).

Позивач у позовній заяві зазначає, що 24.05.2018 року він дізнався, що відповідач відмовився від отримання цінного листа, надісланого ним 29.03.2018 року.

Суд вважає, що повернення листа з вказівкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання листа чи про його надходження за адресою, при цьому висновок про те, що адресат не отримує повідомлення, реалізуючи своє диспозитивне право, був би правильним лише у разі, якщо було б доведено, що він, знаючи, що на його адресу надійшов рекомендований лист, не отримував його, проте таких обставин судом не встановлено. Вказані правові позиції наведені в п. 31 постанови Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №127/2871/16-ц та постанові Верховного суду від 25.04.2018 року у справі №295/5011/15-ц щодо судових повісток.

02.05.2018 року ОСОБА_1 склав на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихоновою В.Є., зареєстровано в реєстрі за №293 (а.с.28).

02.05.2018 року ОСОБА_4 була складена розписка, відповідно до якої він, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 02.05.2018 року одержав трудову книжку серії НОМЕР_1 , належну ОСОБА_1 (а.с.55)

Днем свого звільнення позивач вважає 02.05.2018 року, так як в цей день його представником було отримано трудову книжку.

Згідно п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства правці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110 Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідач розрахувався з позивачем у день його звільнення 27.03.2018 року, що підтверджується відповідним розрахунковим листом та платіжними дорученнями (а.с.69-71), перешкод у отриманні трудової книжки позивачем не було та неотримання ним трудової книжки в день звільнення суд розцінює як його особисте небажання, оскільки протилежне суду не доведено.

Враховуючи те, що в день звільнення ОСОБА_1 не з`явився для отримання трудової книжки і цього ж дня роботодавець у встановленому законом порядку повідомив його про необхідність отримання її, а тому в трудовій книжці позивача вірно вказана дата його звільнення 27.03.2018 року, у зв`язку з чим підстав для внесення змін у трудову книжку щодо дати звільнення суд не вбачає.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (322-08) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом не встановлено порушення відповідачем прав ОСОБА_1 при його звільненні, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 38, 37, 235 КЗпП України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства правці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 в позові до Модулус ФЗЄ», обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв про стягнення: заробітної плати за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою видачі трудової книжки; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; моральної шкоди; зобов`язання провести остаточні розрахунки зі звільненим працівником, видачі наказу та внесення змін до трудової книжки відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра