ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3037/19 Справа № 182/1268/18 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Ткаченко І.Ю.

серкретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Національний університет "Одеська юридична академія",

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року, ухваленого суддею Рибаковою В.В. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національний університет "Одеська юридична академія", ( надалі - НУ «ОЮА») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що наказом №3874а-5 від 18.10.2017 року його за п.1 ст.40 КЗпП України з 26.12.2017 року звільнено з посади асистента кафедри спеціальних правових дисциплін Нікопольського факультету НУ «ОЮА». Підставою звільнення став наказ про реорганізацію Нікопольського факультету Національного університету «Одеська юридична академія».

З 01 вересня 2017 року його допущено до роботи з погодженим навантаженням 0,4 ставки на 2017 - 2018 навчальний рік. У жовтні 2017 року на загальних зборах членів трудового колективу проректор з міжнародних зв'язків ОСОБА_3 повідомив про реорганізацію, та оприлюднено наказ № 3345-а-26 від 04.09.2017 року, в якому вказано, що з метою оптимізації роботи та на виконання рішення вченої ради Національного університету «Одеська юридична академія» від 29.08.2017 року (протокол № 1) потрібно реорганізувати внутрішню структуру університету шляхом приєднання структурного підрозділу Нікопольського факультету до структурного підрозділу Криворізького факультету. Працівники Нікопольського факультету продовжують роботу в Криворізькому факультеті НУ «ОЮА» на підставі поданих заяв, що комісії з реорганізації повинні сформувати відповідні зміни до штатного розпису.

На загальних зборах членів трудового колективу 18.10.2017 року в.о.декану Нікопольського факультету повідомив, що Нікопольський факультет припиняє своє існування, а всім співробітникам запропоновано написати заяву про звільнення.

Посилаючись на порушення вимог трудового законодвства при його звільненні, що його не було персонально повідомлено про наступне вивільнення, з наказом не ознайомлено, іншу роботу йому не пропонували, просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 3874-а-5 від 18.10.2017 року про його звільнення з посади асистента кафедри спеціальних правових дисциплін Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія», поновити його на попередній посаді; стягнути з відповідача на його користь оплату за весь час вимушеного прогулу за період з 26.12.2017 року по день розгляду справи.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Непогоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження наданих ним доказів.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не доведено дотримання порядку проведення підготовчих дій, що передували його звільненню.

Судом не перевірено, чи дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці відповідача, як законну підставу для звільнення.

Судом не досліджено, виконання відповідачем положення законодавства про профспілки, щодо попередження та отримання за три місяці згоди на намічуване звільнення працівників. Суд проігнорував відсутність в матеріалах справи та не доведення відповідачем персонально під підпис не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення. Вважає, що погодження із профспілковим комітетом про звільнення не відповідає дійсності, засідання не проводилось.

Крім того, зауважує, що работодавець не пропонував йому жодної роботи, від якої би він відмовився. Крім того, посилається, що реорганізація підприємства шляхом приєднання, злиття не припиняє дію трудового договору працівника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Згідно зворотного поштового повідомлення, що міститься в матеріалах справи та відомостей доставки поштового відправлення укрпошта, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Правом безпосередньої участі в судовому засіданні не скористалися.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та видно з матеріалів справи, що з витягу з наказу № 2456-58 від 30.08.2012 ОСОБА_2 прийнято на посаду викладача кафедри соціально-правових дисциплін Нікопольського факультету Національного університету «Одеська юридична академія» з окладом 0,5 штатних ставки терміном на 1 рік з 01.09.2012 по 31.08.2013 рік. (а.с.105).

Згідно витягу з наказу № 2953-88 від 28.08.2017 ОСОБА_2 продовжено строк трудового договору на цій же посаді та переведено з 0,4 штатної ставки на 0,25 штатної ставки з 01.09.2017 року по 31.10.2017 рік з окладом 1116 грн. на місяць. (а.с.106),

ОСОБА_2 01.09.2017 року погоджено індивідуальне навчальне навантаження науково-педагогічного працівника на 2017-2018 навчальний рік на кафедрі спеціальних правових дисциплін (а.с.34).

Наказом першого віце-президента ректора ОСОБА_4 №3345а-26 від 04.09.2017 року реорганізовано внутрішню структуру НУ «Одеська юридична академія» шляхом приєднання структурного підрозділу Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» до структурного підрозділу Криворізького факультету НУ «Одеська юридична академія»; встановити, що працівники Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» продовжують роботу в Криворізькому факультеті НУ «Одеська юридична академія» на підставі поданих заяв. Встановлено, що здобувачі вищої освіти Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» продовжують навчання в Криворізькому факультеті НУ «Одеська юридична академія» на підставі поданих заяв; проректору з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_5 створити комісію з реорганізації, до якої переходять повноваження щодо управління справами структурного підрозділу, що реорганізується; комісії з реорганізації сформувати відповідні зміни до штатного розпису НУ «Одеська юридична академія», здійснити інші заходи, пов'язані з реорганізацією відповідно до вимог чинного законодавства; залишити у структурі Криворізького факультету НУ «Одеська юридична академія» наступні кафедри: кримінально-правових дисциплін, конституційного, міжнародного та приватного права, соціально-політичних та економічних дисциплін; відповідальним за організацію навчального процесу у Криворізькому факультеті Національного університету «Одеська юридична академія» призначити к.ю.н. ОСОБА_6; начальнику юридичного відділу ОСОБА_7 доручено розробити і подати на розгляд вченої ради Університету Положення про Криворізький факультет Національного університету «Одеська юридична академія»; заступнику проректора з економічних питань ОСОБА_8 забезпечити затвердження внесених змін до штатного розпису НУ «Одеська юридична академія»; заступнику проректора з кадрових питань ОСОБА_9 забезпечити відповідно до чинного законодавства переведення на навчання здобувачів вищої освіти реорганізованих структурних підрозділів у Криворізькому факультеті Національного університету «Одеська юридична академія», забезпечити переведення працівників реорганізованих структурних підрозділів Національного університету «Одеська юридична академія» до штату Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія» з одночасним дотриманням їхніх прав відповідно до чинного законодавства; директору Центру організації освітньої підготовки та інформаційно-аналітичної роботи ОСОБА_10 вжити заходи щодо внесення змін до відповідних навчальних планів; начальнику відділу організаційно-документального забезпечення ОСОБА_11 довести зміст даного наказу до усіх структурних підрозділів Національного університету «Одеська юридична академія». (а.с.18-19,120-122).

Національний університет «Одеська юридична академія» звернувся з поданням до Первинної профспілкової організації Національного університету «Одеська юридична академія» №б/н від 14.09.2017 про надання згоди на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України асистента кафедри спеціальних правих дисциплін Нікопольського факультету Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_2 з 26.12.2017 року. (а.с.123)

Як видно з Витягу з протоколу №13а засідання профспілкового комітету Національного університету «Одеська юридична академія» від 22.09.2017 року первинна профспілкова організація Національного університету «Одеська юридична академія» надала згоду на звільнення ОСОБА_2 асистента кафедри спеціальних правових дисциплін Нікопольського факультету за п.1 статті 40 КЗпП України. (а.с.124).

Наказом по особовому складу працівників №3874а-5 від 18.10.2017 року ОСОБА_2 асистента кафедри спеціальних правових дисциплін Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» звільнено зі займаної посади 26.12.2017 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією Нікопольського факультету Національного університету «Одеська юридична академія». Підстава звільнення: наказ ректора №3345а-26 від 04.09.2017 року «Про реорганізацію у внутрішній структурі Національного університету «Одеська юридична академія», рапорт ОСОБА_6, резолюція першого віце-президента, ректора ОСОБА_4; згода профспілкового комітету отримана, оформлена протоколом №13а від 22.09.2017 року; бухгалтерії наказано здійснити повний розрахунок з ОСОБА_2 у відповідності до ст.116 КЗпП України та з урахуванням ст.44 КЗпП України (виплата вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку) (а.с.17,107).

Згідно записів, що містяться в трудовій книжці позивача ОСОБА_2 запис №16 від 26.12.2017 року на підставі наказу № 3874а-5 від 18.10.2017 року звільнений з посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією Нікопольського факультету НУ «ОЮА» (а.с.12-16).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог трудового законодавства, тому відсутні правові підстави для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі можна визнати законним і обґрунтованим.

Спір між сторонами виник з приводу дотримання вимог трудового законодавства при звільненні позивача ОСОБА_2 з НУ «Одеська юридична академія» за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із реорганізацією Нікопольського факультету.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу України про працю, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч.10 ст.43 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Позивач обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, посилався, що відповідачем не дотримано порядку його індивідуального повідомлення про майбутнє звільнення, не отримано згоду профспілкового комітету, не запропоновано іншу посаду у зв'язку із реорганізацією та не отримано від нього письмової відмови.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог надав суду докази на їх спростування, зокрема, наказ про реорганізацію структурного підрозділу Нікопольського фактультету, надав згоду профспілкового комітету на звільнення позивача, витяг з штатного розпису на 2018 рік та відповіді на звернення позивача.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що за відсутності заяви позивача на погодження його роботи в Криворізькому факультеті, з переводом до іншої місцевості, що фактично доводить його відмову, згідно положення наказу №3345а-26 від 04.09.2017 року про реорганізацію у внутрішній структурі Національного університету «Одеська юридична академія», яким наказано реорганізувати внутрішню структуру НУ «Одеська юридична академія» шляхом приєднання структурного підрозділу Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» до структурного підрозділу Криворізького факультету НУ «Одеська юридична академія». В якому визначено, що працівники Нікопольського факультету НУ «Одеська юридична академія» продовжують роботу в Криворізькому факультеті НУ «Одеська юридична академія» на підставі поданих заяв.

Проте, позивач заяву не подав, що свідчить про його відмову від подальшої роботі, через реорганізацію у внутрішній структурі та зміни місця роботи з Нікопольського на Криворізький факультет, з місцем розташування в іншому населеному пункті в м. Кривому Розі. Відповідно до положення ст. 32 Кодексу законів про працю України переведення працівника в іншу місцевість потребує обов'язкової його згоди, проте позивач не висловив свою згоду шляхом подання відповідної заяви.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в тексті вищезазначеного наказу, як зазначає особисто позивач, його було ознайомлено 18 жовтня 2017 року на загальних зборах та повідомлено про припинення діяльності Нікопольського факультету, та запропоновано написати відповідні заяви.

Крім того, як зазначає позивач, текст наказу було розміщено у приміщенні будівлі Нікопольського факультету в тексті якого зазначено, що усім працівникам рекомендовано за бажанням подальшого працевлаштування у Криворізькому факультеті подати відповідні заяви. Разом із тим, як зазначає в позовній заяві сам позивач, 18.10.2017 року на загальних зборах членів трудового колективу факультету виконуючим обов'язки декану Нікопольського факультету ОСОБА_12 було повідомлено про те, що Нікопольський факультет припиняє своє існування.

В сукупності, встановлені судом фактичні обставини свідчать про обізнаність позивача про реорганізацію внутрішньої структури НУ «Одеська юридична академія».

Тому доводи апеляційної скарги, про неповідомлення його особисто про наступне звільнення не ґрунтуються на доказах.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_2 заяв про переведення до структурного підрозділу Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія» не подавав, тому його звільнення у зв'язку із відсутністю погодження на переведення до іншого факультету, розташованого в іншій місцевості є правомірним.

Колегія суддів не може погодитися із посиланнями позивача про недостовірність наданих відповідачем витягу з протоколу засідання профспілкового комітету від 22 вересня 2017 року щодо отримання погодження профспілки на звільнення ОСОБА_2, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.

Згідно положення ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно подання ректора НУ «ОЮА» від 14 вересня 2017 року, отримано згоду первинної профспілкової організації НУ «ОЮА» від 22 вересня 2017 року (а.с.63,97), що свідчить про дотримання відповідачем ст.43 КЗпП України при процедурі звільнення порядку погодження з профспілковим комітетом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 15 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: