КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року

справа 373/1467/18

провадження № 22-ц/824/12314/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - підприємство об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно- спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України

треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» агропромислового комплексу України , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України - Невмержицької Ірини Миколаївни на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року в ухваленого під головуванням судді Керекеза Я. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та ОСОБА_2 про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року позивач звернулась до суду із позовом в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути із відповідача належні їй розрахункові кошти в розмірі 17999 грн. 02 коп. та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичного розрахунку за період із 26.05.2018 по 21.05.2019 в сумі 103 895 грн. 80 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та ОСОБА_2 про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати задоволено частково.

Стягнуто із Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 17 999 грн 88 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73389 грн 00 коп, а всього 91388 грн 88 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в розмірі платежу за один місяць.

Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник товариства просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що докази, надані позивачем у підтвердження позовних вимог, є неналежними, оскільки підписані в.о. генерального директора підприємства ОСОБА_3., яка не мала відповідних повноважень.

Зазначає, що довідка № 054 від 25 червня 2018р. про розмір всіх сум, що належать до виплати при розрахунку, не підтверджує структури виплати, не встановлює, яка частина суми є невиплаченою заробітною платою і за який період, а яка частина суми є компенсацією за невикористані щорічні відпустки, в якій кількості днів та за які періоди.

Вказує, що неналежність доказів, поданих позивачем, підтверджується наказом ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України від 30 травня 2019р. № 1, яким скасовані довідка № 054 від 25.06.2018р. про розмір всіх сум,/ що належать до виплати при розрахунку та довідку № 053 про розмір заробітної плати за останні два місяці роботи.

Також посилається на порушення судом ч. 6 ст. 95 ЦПК України та прийняття в якості доказу копій контракту (строкового трудового договору), укладеного з ОСОБА_4 додаткової угоди до контракту, та посадової інструкції генерального директора, за відсутності оригіналів вказаних документів.

Крім того, не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати, зазначає, відповідно до штатного розпису заробітна плата позивача складалася з посадового окладу у розмірі 3 837,00 грн та доплати - 1919,00 грн, яка не включається до розрахунку середньої заробітної плати.

Не погоджується із застосуванням судом ст. 117 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що відповідачем не надано доказів сплати відповідачу заробітної плати та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Повноваження Бишовець І . О. регламентовані та відповідають вимогам Статуту підприємства. Вважає дії т.в.о. генерального директора законними , а підписані ним документи чинними.

В судовому засіданні представник ПОГ «УСБ «Переяславль ВФСТ «Колос» АПКУ та ГО ВФСТ «Колос» апеляційну скаргу підтримав , просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 17999,88 грн, суд першої інстанції виходив із наявності такої заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73389,00 грн., суд виходив з розрахунку кількості робочих днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 02.07.2015 позивач працювала за строковим трудовим договором на посаді заступника генерального директора Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль`Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України.

Відповідно до копії наказу Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України № 19 від 26.05.2018 ОСОБА_1 звільнено із посади заступника генерального директора на підставі п.2 т.36 КЗпП України. (а.с.4).

Крім того, в даному наказі було зазначено провести повний розрахунок із ОСОБА_1 та видати трудову книжку.

25.05.2018 позивач звернулася із заявою до генерального директора ПОГ НСБ «Переяславль» про виплату належних їй при звільненні розрахункових сум в строки, передбачені ст.116 КЗпП України (а.с.6).

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України « Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за невикористані ним дні щорічної відпустки.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Відповідно до довідки ПОГ «НСБ «Переяславль» № 054 від 25.06.2018 загальна сума заборгованості по заробітній платі та компенсації за невідбуті щорічні відпустки, належні ОСОБА_1 до виплати, становить 17999 грн. 02 коп.

Довідка підписана в.о. генерального директора ОСОБА_4 та головним бухгалтером ОСОБА_6 (а.с.5).

Відповідно до довідки ПОГ «НСБ «Переяславль» № 053 від 25.06.2018 заробітна плата ОСОБА_1 за березень 2018 року становить 5756 грн. 00 коп.(кількість робочих днів 21 день), за квітень 2018 року - 5756 грн. 00 коп. (кількість робочих днів 20 днів) (а.с.7).

Відповідачем не надано суду першої інстанції доказів у підтвердження виплати належної позивачу невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні і щорічної відпустки, а відтак суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення з відповідача наявної заборгованості.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що у спорах про виплату заробітної плати саме роботодавець зобов`язаний надати суду документи у підтвердження виплати працівнику заробітної плати та всіх належних йому сум при звільненні.

Відповідно до копії наказу № 19 від 26.05.2018 заступником генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України з 26.05.2018 призначено ОСОБА_4 ( а.с. 62).

Відповідно до додаткової угоди до строкового трудового договору від 26.05.2019, ОСОБА_4 переведена на посаду заступника генерального директора ( а.с. 63).

Відповідно до копії посадової інструкції заступника генерального директора ОСОБА_3 . ознайомилася з нею 20.06.2018 (а.с. 66).

Відповідно до наказу № 21 від 20.06.2018 на ОСОБА_4 як заступника генерального директора тимчасово покладено обов`язки генерального директора на період хвороби останнього ( а.с. 64).

Згідно п.9 розділу ІІ посадової інструкції заступника генерального директора Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, яка затверджена генеральним директором підприємства 5 липня 2016 року та погоджена головою ГО ВФСТ «Колос» АПК України 5 липня 2016 року, на час відсутності генерального директора у зв`язку з відрядженням, хворобою, відпусткою, тимчасово виконує обов`язки генерального директора, підписує накази про прийом та звільнення з роботи працівників та інші бухгалтерські документи, пов`язані з нарахуванням та виплатою заробітної плати.

Відповідачем не заперечується той факт, що позивач працювала на зазначеній посаді у відповідний період, що спростовує доводи апелянта про ненадання оригіналів контракту, додаткової угоди до контракту. Крім того, позивачем додано оригінали договору та додаткової угоди. (т.1 а. с. 224-226).

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що позивачем надані неналежні документи на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки вони підписані не уповноваженою особою, а саме ОСОБА_4 , є безпідставними.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що наказом ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України від 30 травня 2019 р. № 1 скасовані довідка № 054 від 25.06.2018р. про розмір всіх сум, що належать до виплати при розрахунку, довідка № 053 від 25.06.2018р. про розмір заробітної плати за останні два місяці роботи , не спростовують того, що при звільненні позивача їй не були виплачені заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем довідки не підтверджують структури виплати та не визначають період невикористаної відпустки, за який нарахована компенсація, не може бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не надано докази у підтвердження того, що позивач використовував щорічні відпустки за період роботи у відповідача, а також не надано будь-якого альтернативного розрахунку сум, які підлягали виплаті позивачу при його звільненні.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або якщо він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день прийняття рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи.

Підставами для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні є часткове задоволення вимог працівника.

Оскільки стягненню з відповідача підлягає повна сума невиплачених йому при звільненні коштів, заявлена позивачем у позовній заяві, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі,

При розрахунку середнього заробітку суд першої інстанції виходив з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995р. норми якого застосовані судом правильно.

Таким чином до води апеляційної скарги висновку суду не спростовую

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 червня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України - Невмержицької Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді