Провадження № 2/234/3275/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді - Демидової В.К.,

при секретарі - Воропаєвої Ю.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорськ

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду,-

Обставини справи:

05 серпня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, яку мотивує тим, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2018 року і до повноліття дитини.

Вказує, що він добровільно сплачував визначений судом розмір аліментів і намагається не утворювати заборгованості по сплаті аліментів, але на даний час у нього не має можливості сплачувати такий розмір аліментів, оскільки на теперішній час змінився якого як сімейний так і матеріальний стан.

Зазначає, що 05 грудня 2015 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 ,, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 . На даний час його дружина не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

На теперішній час він втратив роботу та живе за рахунок випадкових прибутків. Щомісяця його дохід складає приблизно 4000 грн.

Також на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 07 серпня 2018 року, він зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі ј частини свого заробітку на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, йому потрібні кошти на сплату комунальних послуг і придбання необхідних речей та продуктів харчування.

Вважає, що зміна матеріального становища платника аліментів, зміна його сімейного стану є достатньою суттєвою обставиною для зменшення розміру виплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частини на 1/6 частину всіх видів його доходів щомісячно.

Тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини на 1/6 частину з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 серпня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, в порядку загального позовного провадження.

04 вересня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , який долучений до матеріалів справи, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позивних вимог позивача. Вказує, що позивач ОСОБА_3 зазначає про те, що на даний час змінився його матеріальний та сімейний стан, та дані обставини не дають йому можливості сплачувати аліменти на їх спільну з ним доньку ОСОБА_4 в розмірі ј частки з усіх видій заробітку щомісячно.

На підтвердження зазначених обставин, позивач зазначає, що на теперішній час він втратив роботу та живе за рахунок випадкових заробітків, а його теперішня дружина ОСОБА_5 не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці.

Проте, як вбачається з копії трудової книжки, яка була надана ОСОБА_3 разом з позовною заявою, позивач звільнився з посади різальника паперу, картону та целюлози за власним бажанням, що свідчить про те, що втрата роботи не була випадковою та несподіваною, а була свідомим вчинком позивача, і на її думку, з метою штучного створення враження про погіршення матеріального становища та підстав для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Позивач звільнився з займаної посади ще в грудні 2018 року, та до цього часу відсутність роботи не перешкоджала йому сплачували аліменти хоч і періодично, але у визначеному судом розмірі, що в свою чергу свідчить, про те, що відсутність офіційного працевлаштування в Україні не вплинуло на матеріальний стан позивача.

Копії трудової книжки, яку позивач долучив до позовної заяви, не містять відміток про те, що така трудова книжка належить саме позивачу, а отже, наданий позивачем доказ не є достовірним та допустимим у розумінні ст.78 та ст. 79 ЦПК України.

Поряд з цим, позивач має доходи не тільки на території України, але й за межами України, де проживає разом зі своєю новою сім`єю, що в свою чергу підтверджується фактами перерахування коштів в рахунок аліментів від імені ОСОБА_3 іншими особами.

Так, в рахунок аліментів, на утримання доньки ОСОБА_4 , на її картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», в період часу з 15.10.2018 по теперішній час було перераховано 24 391,06 грн., а саме:

-15.10.2018 - 703,52 грн. (відправник ОСОБА_10 ) призначення платежу- Аліменти від ОСОБА_3 ,

- 04.03.2019 - 4924,62 грн. (відправник ОСОБА_10 ) призначення платежу відсутнє,

-06.03.2019 - 4949,75 грн. (відправник ОСОБА_10 ) призначення платежу-аліменти від ОСОБА_3 ,

- 24.04.2019 - 4000,00 грн. (відправник ОСОБА_10 ) призначення платежу відсутнє,

-16.05.2019 - 9813,17 грн. (відправник ОСОБА_12 ) призначення платежу- аліменти від ОСОБА_3 .

Також підтвердженням того факту, що позивач зі своєю родиною постійно живає за межами України та має там доходи, є ті обставини, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено на території Російської Федерації, діти від зазначеного шлюбу, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжені на території Російської Федерації, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей, які позивач долучив до позовної заяви.

В той же час, посилаючись на погіршення матеріального становища, позивач свідомо не повідомив суду про обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Так, позивач, ОСОБА_3 , до 17.05.2019 був власником декількох житлових приміщень, а саме: будинку, загальною площею 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який він придбав за договором-купівлі продажу в 2008 році, та 1/10 частини квартири, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №133179168.

17.05.2019 року позивачем було відчужено будинок та земельну ділянку, на якій розташовано будинок за адресою АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу №1943, посвідченим 17.05.2019 приватним нотаріусом Костенко Сергієм Олександровичем, та за договором купівлі- продажу №1942, посвідченим 17.05.2019 приватним нотаріусом Костенко Сергієм Олександровичем, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 179315780 та № 179316941.

Поряд з тим, що від продажу вищезазначеного майна позивач отримав грошові кошти, він позбувся і додаткових витрат, які він постійно ніс на утримання вищезазначеного будинку, про що він особисто зазначав у відзиві на позовну заяву від 15.11.2018 під час розгляду цивільної справи № 234/15089/18.

Тобто продаж належного позивачу майна свідчить лише про поліпшення матеріального стану, оскільки тепер позивач не змушений буде нести додаткових витрат пов`язаних з утриманням будинку в якому він не проживав, та, відповідно, про його матеріальну здатність приймати участь у матеріальному утриманні доньки у вже визначеному судом розмірі.

В той же час, відчужений позивачем будинок, не був єдиним будинком, який належить ОСОБА_3 .

Як зазначено у позовній заяві, та підтверджено доданими до позовної заяви доказами, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано 05.12.2015. В період шлюбу, а саме 01.08.2017 на ім`я дружини позивача відповідно до договорів купівлі-продажу №3103 від 01.08.2017 посвідченим приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. було придбано земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №179315395.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 , є співвласником земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що в черговий раз підтверджує достатній матеріальний стан позивача.

Що стосується твердження позивача, що його теперішня дружина ОСОБА_5 не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, то з цього приводу варто зазначити, що народження ще однієї дитини не є безумовним підтвердження погіршення його майнового стану.

Поряд з цим, позивачем не надано доказів, що в зв`язку з народженням дитини, його дружина перебуває у декретній відпустці, та не отримує соціальну допомогу в зв`язку з народженням дитини.

Враховуючи вищезазначені обставини, вважає що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про погіршення його матеріального стану та про неможливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 у розмірі встановленому рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.02.2019 року.

Також необхідно зазначити, що в разі задоволення позовних вимог та зменшенні розміру аліментів, це може призвести до погіршення становища їх спільної дитини, на утримання якої стягуються аліменти.

Зазначає, що основний тягар обов`язків щодо дитини, покладений саме на неї, оскільки дитина проживає з нею, та в зв`язку з цим основне утримання доньки вона несе майже самостійно, навіть не зважаючи на те, що позивач надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Кошти, які сплачує позивач в рахунок аліментів не вистачає навіть для того, щоб покрити 1/3 витрат, які вона щомісячно витрачає для задоволення основних потреб дитини, а в разі зменшення розміру аліментів весь тягар утримання доньки буде покладений на неї та в зв`язку з цим вона змушена буде обмежувати дитину у необхідних речах та благах.

Наразі ОСОБА_4 ходить до другого класу Краматорської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, та в зв`язку із запровадженням нової шкільної програми навчання, постійно виникає необхідність у придбанні шкільних зошитів та додаткового приладдя, та окрім цього дитина швидко зростає, та тим самим обумовлюється постійна потреба у придбанні нового одягу, взуття, необхідних вітамінів, збалансованого харчування.

Тому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судного розгляду по суті на 15 жовтня 2019 року.

Представник позивача- ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі через їх необґрунтованість та пояснила, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини від усіх видів її доходів. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, та в поясненнях представника позивача під час судового розгляду, посилалися на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального його існування, бо він від іншого шлюбу має ще двох дітей, теперішня дружина його не працює, знаходиться у відпусті по догляду за дитиною, він втратив роботу та з нього на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 07 серпня 2018 року, стягуються аліменти у розмірі ј частини свого заробітку на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про те, вказані підстави були дослідженні при винесенні рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року та їм було надано належну оцінку.

Згідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч.ч.3-5 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Усупереч зазначеного, позивач не довів обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану, після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів.

Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального, сімейного стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Виходячи з справедливих й розумних критеріїв, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 76, 77, 81, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 192 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Краматорського міського суду В. К. Демидова