КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3526/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Зазначив, що він є власником автомобіля Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3. 24.03.2016 року в м. Києві на перехресті вул. Здолбунівській та вул. Дніпровська Набережна, 4а відбулась ДТП за участю автомобіля Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля Honda, д.н.з.НОМЕР_6, під керуванням відповідача ОСОБА_2 Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП. На його замовлення ФОП ОСОБА_5 складений Звіт, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням його автомобіля становить 180 013,04 грн. За складання Звіту він сплатив 1 500,00 грн. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 181 513,04 грн., та моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 181 513,04 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 965,13 грн., а всього 186 478,17 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не надав оцінки тому, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки він відремонтував автомобіль до його огляду представником страховика, що унеможливило визначення страховиком розміру шкоди. Оскільки автомобіль позивача відремонтований, суд безпідставно стягнув з нього вартість відновлювального ремонту згідно звіту ФОП ОСОБА_5 про визначення вартості матеріального збитку від 12 квітня 2016 року.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник третьої особи ТДВ СК "Альфа-Гарант" не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником автомобіля Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 6).

24.03.2016 року о 17 год. 17 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Honda, д.н.з. НОМЕР_6, рухаючись по перехрестю вул. Здолбунівської та вул. Дніпровської Набережної в м. Києві, виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2017 року встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2

Згідно полісу № АЕ/5582841 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Honda, д.н.з.НОМЕР_6, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

На замовлення ОСОБА_312 квітня 2016 року ФОП ОСОБА_6 було складено Звіт № 12757, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3, станом на 12.04.2016 року складає 180 013,04 грн., з яких 170 330,86 грн. - розмір матеріального збитку; 9 682,18 грн. - розмір втрати товарної вартості (а.с. 14-48).

За складання вказаного звіту ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_5 було сплачено 1 500,00 грн. відповідно до квитанції № 12757 від 12.04.2016 року (а.с. 14).

03 березня 2017 року, тобто майже через рік після ДТП та складання звіту оцінювача, ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП.

01 червня 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на адресу ОСОБА_3 було направлено лист про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 15 березня 2017 року встановлено, що він був відновлений (а.с.12).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 181 513,04 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки судом було неправильно застосовано норми матеріального права та неповно встановлені обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 181 513,04 грн., посилаючись на звіт оцінювача від 12 квітня 2016 року № 12757. Позивач просив стягнути 170 330,86 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля; 9 682,18 грн. - розмір втрати товарної вартості, та 1500 грн. - витрати за складання звіту оцінюваче

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3, вже був відновлений позивачем до звернення до ТДВ СК "Альфа-Гарант", що унеможливило визначення страховиком розміру шкоди. Порушуючи питання про покладення на відповідача ОСОБА_2 обов'язку відшкодувати завдану внаслідок пошкодження автомобіля шкоду, позивач ОСОБА_3 виходив з розміру шкоди, яка визначена оцінювачем ОСОБА_5 12 квітня 2016 року.

Оскільки автомобіль був відремонтований, ОСОБА_3 має право на відшкодування фактично понесених витрат на здійснення відновлювального ремонту. Суду першої інстанції ОСОБА_3 не надав жодних доказів щодо понесених витрат по відновлювальному ремонту автомобіля. В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтвердив, що після складання звіту оцінювача позивач здійснив ремонт свого транспортного засобу. Надати документи на підтвердження розміру понесених витрат на ремонт автомобіля ОСОБА_3 не в змозі. Вказані обставини позбавляють суд можливості визначити розмір відшкодування, які підлягає стягненню з відповідача. На припущеннях рішення суду ґрунтуватися не може.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат на ремонт транспортного засобу слід відмовити.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача величини втрати товарної вартості автомобіля Seat Leon, д.н.з. НОМЕР_3, визначену згідно звіту оцінювача від 12 квітня 2016 року № 12757, в розмірі 9 682,18 грн.

Втрата товарної вартості є зменшенням вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Величина втрати товарної вартості автомобілю після ДТП має враховуватись судами при визначенні фактичного розміру заподіяної шкоди власнику (Постанова ВСУ від 16 грудня 2015р. у справі №6-760цс15).

При цьому, враховуючи, що відшкодування таких втрат покладається на винну особу, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув їх з ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача витрати за складання Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12 квітня 2016 року № 12757, оскільки такі витрати направлені на відновлення порушеного права, а отже, підлягають стягненню як збитки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 з тих підстав, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2017 року було закрито провадження щодо нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, даною постановою суду адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте судом було встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 позивачу моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням автомобіля. Доводів на спростування висновків суду в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди ОСОБА_2 наведено не було.

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 11 182,18 грн., яка складається з втрати товарної вартості автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП в розмірі 9 682,18 грн., витрат на складання звіту в розмірі 1500 грн., та моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Відповідно, підлягає скасуванню рішення суду і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 14 182,18 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 11 182,18 грн., з яких 9 682,18 грн. - втрата товарної вартості автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП, 1500 грн. - витрати по оплаті послу по складанню звіту, та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Олеговича14 182,18 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_4.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.