Справа № 361/8115/18
Провадження № 2/361/1284/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В. при секретарі Корніюк К.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії з припинення діяльності Комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника» , третя особа голова ліквідаційної комісії ОСОБА_4, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач у позовній заяві, поданій 30.11.2018р., просить стягнути з зазначеного ним відповідача ОСОБА_2 комісії з припинення діяльності Комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника» середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області про поновлення на роботі, за період невиконання рішення з 1 листопада 2016 року по 30.11.2018р. в сумі 32072,56грн. і на відшкодування моральної шкоди стягнути 15000грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Рішенням суду він був поновлений на роботі в Комунальному підприємстві ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника» і на його користь був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.03.2011р. по 23.05.2013р. в сумі 35584,92грн. Рішення суду не було виконане, він не був поновлений на роботі. У звязку з невиконанням рішення про поновлення на роботі, другим рішенням Броварського міськрайонного суду від 31.10.2016р. з ОСОБА_2 комісії з припинення діяльності Комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника» був стягнутий на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 24.05.2013р. по 31.10.2016р. Вказане рішення не виконано, тому вважає, що є підстави для подальшого стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі. Обгрунтувань предявлення позову саме до ліквідаційної комісії позовна заява не містить.

Головою ОСОБА_2 комісії ОСОБА_4 подано відзив, в якому відповідач і третя особа позову не визнали з тих підстав, що особисто ліквідаційна комісія чи її голова не порушували права позивача, моральної шкоди позивачу не завдали і не зобовязані відповідати перед позивачем власним майном. Крім того, ОСОБА_2 комісія не має власного рахунку і власних коштів; не є належним відповідачем за даними вимогами, оскільки підприємство, з яким у позивача існував трудовий спір з приводу поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, і яке було відповідачем у справі про поновлення на роботі, на даний час знаходиться в стадії ліквідації за рішенням міської ради, але не припинене, тому повинно і може бути належним відповідачем за даними позовними вимогами; натомість ліквідаційна комісія, яка була створена для ліквідації підприємства, не є юридичною особою і не може бути відповідачем.

В судовому засіданні позивач з даного приводу пояснив, що на даний час КП «Служба замовника» перебуває у стадії ліквідації за рішенням міської ради, створено ліквідаційну комісію, тому вважає, що саме ліквідаційна комісія і є належним відповідачем і що саме з неї має бути стягнута вказана ним сума середнього заробітку.

Судом був наданий позивачу строк для отримання правничої допомоги і консультації та для визначення належного відповідача юридичної особи. У даний строк позивач клопотання про заміну відповідача, залучення співвідповідача за заявленими ним позовними вимогами не заявив, подав заяву про подальший розгляду справи у його відсутності. Тому суд, керуючись положеннями статті 52 ЦПК України і не маючи можливості замінити відповідача без відповідного клопотання позивача, надалі розглядає справу за заявленими позивачем позовними вимогами до вказаного ним відповідача. Дана обставина не є підставою для закриття провадження у справі, тому позов підлягає розгляду по суті.

Позивачем надані такі докази:

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2016р., яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії з припинення діяльності Комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника», стягнуто з ОСОБА_2 комісії на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2013р. по 31.10.2016р. в сумі 54380,16грн. і судовий збір;

ОСОБА_3 МРВ ГТУЮ у Київській області від 6.07.2018р. з інформацією про те, що є виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Броварським міськрайонним судом від 31.10.2016р. про стягнення з ОСОБА_2 комісії на користь позивача суми 54380,16грн. , станом на 6.07.2018р. борг не стягнуто;

ОСОБА_3 МРВ ГТУЮ у Київській області від 17.07.2018р. з інформацією про те, що є виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Броварським міськрайонним судом від 21.06.2013р. про зобовязання КП Броварської міської ради «Служба замовника» виплатити позивачу середній заробіток за вимушений прогул в сумі 35584,92грн.; державним виконавцем у даному виконавчому провадженні винесена постанова від 5.02.2016р. про закінчення виконавчого провадження у звязку з Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 5.03.2015р. Про припинення діяльності комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради «Служба замовника» шляхом ліквідації і призначено процедуру ліквідації боржника та заборгованість не було погашено перед стягувачем;

Посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС першої категорії.

Відповідачем подані такі докази:

Рішення ОСОБА_3 міської ради від 5.03.2015р. №1419-53-06 про припинення діяльності комунального підприємства «Служба замовника» шляхом ліквідації. Даним рішенням: п.1 Припинено діяльність комунального підприємства «Служба замовника» шляхом ліквідації; 2. Утворено ліквідаційну комісію по припиненню діяльності КП «Служба замовника» шляхом ліквідації згідно з додатком 1.; 3.затвердженоьпорядок припинення діяльності КП «Служба замовника» згідно із додатком 2;

Рішення ОСОБА_3 міської ради від 24.12.2015р. № 49-03-07 про затвердження проміжного ліквідаційного балансу КП «Служба замовника» згідно додатку; додаток №1 до рішення з переліком майна КП «Служба замовника»;

перелік заявлених кредиторами вимог; в даному переліку під порядковим номером №6 є кредитор ОСОБА_1, сума заявленої вимоги 39193,41грн. (Броварський міськрайонний суд), вимогу визнано.

Інших письмових доказів сторони не подали, клопотань про витребування доказів не заявили. Позивач не надав суду у даній справі копію рішення суду про поновлення його на роботі, з виконання якого і виник позов, що розглядається тепер. Разом з тим з наданої суду копії рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2016р. (з описово-мотивувальної його частини) видно, що судом було встановлено такі обставини:

що Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.05.2013р. визнано незаконними накази №34 од від 7.02.2011р., №165-к та №173-к від 9.022011р., №198-к від 15.02.2011р., №222-к від 16.022011р., ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді водія першого класу в КП Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» та зобовязано останнє виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.05.2011р. по 23.05.2013р. в розмірі 35584,92грн., і внести запис до трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України; на підставі рішення видано виконавчий лист, який предявлений для виконання до Відділу ДВС ОСОБА_3 МРУЮ; ухвала апеляційного суду в частині поновлення на роботі не виконана.

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст.236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

При розгляді даної цивільної справи, суд, зокрема, керується також нормами процесуального права:

Згідно ст12 ЦПК України ч.1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч.2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Ч.3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК , ч.1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ч.2. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 42 ЦПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно ст. 47 ЦПК здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно ст.48 ЦПК , сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно ст.81 ЦПК , ч.1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. ч.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.82 ЦПК , ч.1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Ч.4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ч.5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Ч.7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Розглядаючи даний позов, суд встановлює, що вимоги позивача повязані з невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, і даний спір виник з трудових правовідносин, тому сторонами у ньому є працівник і працедавець. Працедавцем у даному випадку є КП «Служба замовника», яке створено ОСОБА_3 міською радою.

Як вставлено з наданих доказів і чого сторони не заперечують, - юридична особа КП «Служба замовника» на даний час перебуває у стадії ліквідації, але на даний час не припинена. Тому належним відповідачем за даними вимогами (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з невиконанням рішення про поновлення на роботі) має бути саме юридична особа КП Броварської міської ради Київської області «Служба замовника».

Позивачем у даному випадку визначено на свій власний розсуд спосіб захисту трудових прав і порядок звернення за вирішенням вказаного спору, і позивачем даний позов предявлено не до належного відповідача юридичної особи КП «Служба замовника», а за його вибором і волевиявленням - до ОСОБА_2 комісії, створеної для ліквідації вказаної юридичної особи, і як видно з прохальної частини позовної заяви і як пояснив позивач у судовому засіданні, саме з ОСОБА_2 комісії позивач просить стягнути вказані ним грошові кошти.

Позивачу надавався строк з даного приводу, але позову до належного позивача в межах даної справи позивач не предявив.

Суд, керуючись положеннями статті 52 ЦПК України, розглядає справу за заявленими позивачем позовними вимогами до вказаного ним неналежного відповідача.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову до вказаного позивачем відповідача, виходячи з таких міркувань:

ОСОБА_2 комісія не є юридичною особою, яка може бути самостійним відповідачем у цивільній справі;

ОСОБА_2 комісії не є правонаступником юридичної особи, з якою у трудових правовідносинах перебуває позивач;

ОСОБА_2 комісія не має свого майна, яким би вона могла самостійно відповідати за зобовязаннями цивільного характеру, в тому числі перед позивачем;

Позивачем обрано неправильний спосіб захисту його цивільних (трудових) прав, і в межах обраного ним способу захисту відсутні підстави для задоволення позову, що не позбавляє позивача можливості і права на судовий захист порушеного права (якщо є таке порушення) у інший, передбачений законом спосіб, шляхом предявлення позову до належного відповідача.

Враховуючи, що позову до КП «Служба замовника» ОСОБА_3 міської ради Київської області позивач не заявив, то суд в межах заявленого позову, керуючись положеннями ст.ст.12,13 та ст.82 ЦПК України, не робить висновків щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову до вказаної юридичної особи, що було б виходом за межі позовних вимог і що було б встановленням обставин та висновків стосовно особи, що не є учасником справи.

Таким чином, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову і для стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, пов'язаний з тривалим невиконанням рішення суду про поновлення позивача на роботі в КП «Служба замовника», -з вказаного позивачем відповідача ОСОБА_2 комісії. Тому у даному позові слід відмовити.

Посилання позивача на те, що є інше судове рішення про стягнення середнього заробітку саме з ОСОБА_2 комісії, судом до уваги як підстава для задоволення позову не береться, оскільки згідно ч.5 ст.82 ЦПК України преюдиціальне значення мають встановлені судом у іншому рішенні обставини і факти, але не висновки суду і не правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, така правова оцінка не є обовязковою для суду згідно ч.7 ст.82 ЦПК України.

Щодо позову про відшкодування моральної шкоди, то підстав для застосування ст.237-1 КЗпП України для стягнення шкоди з вказаного позивачем відповідача ОСОБА_2 комісії нема з наведених вище підстав; крім того, позивач не довів завдання йому моральної шкоди саме вказаним ним відповідачем.

Таким чином, при наведених вище підставах і конкретно встановлених обставинах, керуючись принципом диспозитивності і змагальності, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог до вказаного позивачем відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 235, ст.236, ст.237-1 КЗПП України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 48 , ст.ст.263-268 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії з припинення діяльності Комунального підприємства ОСОБА_3 міської ради Київської області «Служба замовника» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення про поновлення на роботі в КП Броварської міської ради Київської області «Служба замовника», відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за результатом апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене у день його складення, має право на поновлення строку, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення складено 15 березня 2019 року.

Суддя Т.В. Селезньова