Житомирський апеляційний суд
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в м. Житомирі

цивільну справу №296/12322/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2013 року на утримання доньки ОСОБА_3 до 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вищезазначеним рішенням суду шлюб між ним та відповідачем розірвано та з нього стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Аліменти ним сплачуються регулярно, від утримання доньки не ухиляється, але наразі його матеріальний стан змінився та сплачувати аліменти у такому розмірі йому вкрай важко. Зазначає, що він одружився та від другого шлюбу народився син ОСОБА_4 , дружина на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а тому його дохід є єдиним джерелом існування для сім`ї.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2013 року, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, виникли задовго до звернення до суду. Не звернення позивача із даним позовом відразу після укладенням ним іншого шлюбу та народження сина свідчить про те, що дані обставини не є для нього суттєвими. Зазначає, що зміни матеріального стану відбулися не лише у позивача, а й у неї. Також після розірвання шлюбу стан її здоров`я значно погіршився, у зв`язку із чим вона не має можливості працювати та отримує лише пенсію по інвалідності. Донька ОСОБА_6 за станом здоров`я також потребує регулярного лікування. Крім навчання у школі донька також відвідує додаткові заняття, на що також потрібні кошти (англійська мова, музикальна школа клас фортепіано).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2013 року шлюб між сторонами розірваний, донька ОСОБА_6 залишена на подальше проживання із матір`ю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 22 квітня 2013 року і до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абзаци перший та другий частини другої ст.182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ураховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, зміна сімейного становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, із урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, за наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись із даним позовом до суду, ОСОБА_4 посилався на те, що його сімейний та матеріальний стан на даний час змінився, а тому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання доньки ОСОБА_3 .

Так, із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2016 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_7 та від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 , про що свідчать свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та про народження серія НОМЕР_2 (а.с.7-8).

Також, із довідки УПСЗН Богунського району вбачається, що дружина позивача наразі перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення дитиною трирічного віку та отримує щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. Отже, на даний час на утриманні позивача знаходиться його малолітній син ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 , яка не може працювати, оскільки мусить доглядати до дитиною, якій ще не виповнилося трьох років (а.с.9).

Отже, ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов, зменшуючи розмір аліментів із 1/3 до ј частки на утримання ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із тих обставин, що після ухвалення судом у 2013 році рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у 2016-2018 роках змінився сімейний та матеріальний стан позивача, зокрема, він створив нову сім`ю та у іншому шлюбі народився син.

Суд першої інстанції також правильно не зменшив розмір аліментів до 1/5 частки, як того просив позивач, оскільки прийняв до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в лікаря офтальмолога з діагнозом «прогресуюча міопія слабкого ступеню обох очей», що потребує курсів підтримуючого лікування та навчається в музичній школі на фортепіанному відділі з щомісячною оплатою 250 грн. (а.с.37,49,51). Також суд урахував, що відповідач має другу групу інвалідності, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідно до медичної документації перебуває на обліку у лікаря нефролога та вимушена нести витрати на своє лікування та підтримання свого здоров`я (а.с.35,38,40-47).

Отже, враховуючи сімейний та матеріальний стан позивача, а також здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що розмір аліментів, визначених за рішенням суду у відповідності до статті 192 Сімейного кодексу України підлягає зменшенню з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Обставини, на які посилається ОСОБА_2 у апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів, які належно оцінені в сукупності судом першої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги, яка стосується розвитку здібностей Софії (заняття з опанування іноземної мови), а також витрат, пов`язаних із хворобливим станом здоров`я дівчинки, не звільняє батька дитини, з якого присуджені аліменти на утримання доньки, нести додаткові витрати.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, що відповідач приписам статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 25 листопада 2019 року.