П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Київ

справа № 759/11275/18

провадження №22-ц/824/2855/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Олексюк МариниМиколаївни

на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва про відмову у забезпеченні позову, постановлену 25 липня 2018 року, суддею Ул'яновською О.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Одночасно з позовом представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (нова адреса: АДРЕСА_2).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Майпатової В.Ю. про забезпечення позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача - адвокат Олексюк М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що предметом позову у даній справі є вимога про захист прав і законних інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», порушених внаслідок невиконання відповідачами зобов'язання з повернення заборгованості у сумі 32275 доларів США 11 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 873 181 грн. 15 коп., шляхом звернення стягнення на майно.

З огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та, враховуючи відсутність належного виконання зобов'язання, в тому числі після пред'явлення позову - заявлений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС шляхом звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Враховуючи, що відповідачами вчинені дії щодо продажу предмету іпотеки без відома АТ «РайффайзенБанк Аваль», то у банка є всі підстави вважати, що відповідачі і в подальшому можуть мати на меті відчуження предмету іпотеки іншим особам з метою ухилення від виконання зобов'язань за договором іпотеки.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилався на те, що банком була проведена перевірка державного реєстру права власності на об'єкт нерухомого майна та встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 18 листопада 2013 року.

Проте, банк згоди на вилучення з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та продажу предмету іпотеки не надавав. Кредитна заборгованість на час продажу предмету іпотеки боржником погашена не була.

Відповідачі зобов'язання перед банком не виконують, що підтверджується наявним у матеріалах цивільної справи розрахунком заборгованості.

Оскільки, відповідачами вже були вчинені дії щодо продажу предмету іпотеки без відома АТ «Райффайзен Банк Аваль», то у банка є всі підстави вважати, що відповідачі і в подальшому можуть мати на меті відчуження предмету іпотеки іншим особам з метою ухилення від виконання зобов'язань за договором іпотеки.

Предметом позову у даній справі є звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 23 червня 2008 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви АТ «РайффайзенБанк Аваль» про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, та виходив із того, що на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також заявником належним чином не обґрунтовано вимоги щодо забезпечення позову.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такий відповідає дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

23 червня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 20 000 доларів США /а.с. 17-25/.

1 серпня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки відповідно до умов якого, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного із всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором №014/6003/82/58621 від 31 липня 2007 року. Іпотекодавець зобов'язаний повністю повернути іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 31 липня 2012 року відповідно до умов встановлених кредитним договором, чи в інший строк встановлений в кредитному договорі. Сума кредиту складає 66 300 грн. /а.с.30-37/.

Предметом позову у даній справі є вимога про захист прав і законних інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», порушених внаслідок невиконання відповідачами зобов'язання з повернення заборгованості за кредитним договором № від 23 червня 2008 року у сумі 32275 доларів США 11 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 873 181 грн. 15 коп., шляхом звернення стягнення на майно.

Укладений же 1 серпня 2007 року договір іпотеки між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 забезпечує виконання боргових зобов'язань за іншим кредитним договором, ніж той, на підставі якого банк заявив вимоги до відповідачів.

За таких обставин відсутні достатні підстави для забезпечення позову у спосіб обраний позивачем.

Доводи апеляційної скарги на неврахування судом того, що відповідачами вже були вчинені дії щодо продажу предмету іпотеки без відома АТ «Райффайзен Банк Аваль», а тому у банка є всі підстави вважати, що відповідачі і в подальшому можуть мати на меті відчуження предмету іпотеки іншим особам з метою ухилення від виконання зобов'язань, не заслуговують на увагу, оскільки наявні в матеріалах справи документи не дають підстав уважати, що вжиття заходів забезпечення позову забезпечить ефективний захист та поновить порушені права позивача через невиконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором № від 23 червня 2008 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність передбачених процесуальним законом підстав для задоволення заяви, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371,367, 374, 375, 381-384, 390, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Олексюк Марини Миколаївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус