Справа № 584/1893/18
Провадження № 2/584/258/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12.03.2019 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 18.01.2018 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина.

До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. комісара Руднєва, 30 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області.

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька, позивач прийняла спадщину шляхом своєчасного звернення з відповідною заявою до приватного нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок нотаріусом позивачу було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. комісара Руднєва, 30 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області, загальною площею 69,4 кв. м, житловою площею 37,1 кв. м, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3

Витрати по справі просила покласти на неї, а розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний.

Третя особа в підготовче засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, у вирішенні спору покладалася на розсуд суду.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на матеріали справи, 18.01.2018 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області помер ОСОБА_3, батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина.

Позивач є спадкоємцем за заповітом батька ОСОБА_3 від 12.12.2017, зареєстрованим в реєстрі за № 116, прийняла спадщину, про що приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 22/2018 від 15.03.2018.

До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 69,4 кв. м (житловою площею 37,1 кв. м) по вул. комісара Руднєва, 30 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області.

В той же час, в оформленні спадкових прав на зазначений житловий будинок позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, що видно з постанови нотаріуса від 12.11.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У той же час, убачається з технічного паспорту від 01.11.2018 та підтверджено даними Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області та Путивльського БТІтаП те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу, загальною площею 69,4 кв. м (житловою площею 37,1 кв. м), побудований у 1963 році, з надвірними спорудами (будівлями), які рахуються за померлим ОСОБА_3 згідно записів погосподарської книги Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлим згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову.

З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1220, 1235, 1268 ЦК України, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок А-І (загальна площа 69,4 кв. м, житлова площа - 37,1 кв. м), з надвірними будівлями та спорудами : сараєм літ. «Б» площею 43,0 кв. м, сараєм літ. «б» площею 20,7 кв. м, сараєм літ. «Д» площею 14,9 кв.м, сараєм літ. «Е» площею 13,2 кв.м, сараєм літ. «Ж» площею 12,8 кв.м, сараєм літ. «З» площею 6,3 кв.м, вбиральнею літ. «У» площею 1,6 кв.м, погрібом літ. «Пг» площею 18,3 кв.м, огорожею № 1-3, розташовані по вул. комісара Руднєва, 30 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 12.12.2017 секретарем Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, зареєстрованим в реєстрі за № 116, після смерті батька ОСОБА_3, який помер 18.01.2018 в с. Руднєве Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв