Житомирський апеляційний суд
Справа №293/751/17 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія 3 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №293/751/17 за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами «Селянщинське», Відділу економічного розвитку і торгівлі Черняхівської районної державної адміністрації, треті особи: Селянщинська сільська рада Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Бруховського Є.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що має право на пайовий фонд реорганізованого КСП на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданих 6 жовтня 2003 року за №259939 на суму 7214 грн. та 25 березня 2003 року за №267912 на суму 587 грн.

Оскільки 25 жовтня 2016 року в рахунок майнових паїв він отримав худобу на суму 66 грн. та 937 грн., позивач вказує, що розмір його частки становить 6798 грн.

Рішенням загальних зборів співвласників майна ПСПО « Селянщинське» від 11 березня 2017 року йому виділено майно на суму 4309 грн., а саме: токарний верстат, вартістю 500 грн. та споруду пожежного депо, вартістю 3809 грн., яке передане йому на підставі акта приймання-передачі.

Позивач вказує, що не має можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на будівлю пожежного депо, оскільки засновник та директор ПСПО « «Селянщинське» відмовляються ставити на майновому сертифікаті відмітку про виділення йому в натурі зазначеного нерухомого майна.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на споруду пожежного депо, загальною площею 166,50 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану споруду пожежного депо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що на загальних зборах співвласників майна ПСПО «Селянщинське», які були проведені 11 березня 2017 року, був відсутній кворум для прийняття рішення щодо передачі вказаного майна позивачеві.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів причини відмови у здійсненні відмітки на майновому сертифікаті про видалення позивачеві в натурі споруди (пожежного депо). Однак, відповідно до положень цивільного процесуального законодавства в даному випадку ОСОБА_1 повинен був довести наявність обов`язку відповідача вчинити таку відмітку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Пасенко В.П., зазначає, що на момент вирішення питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , останній отримав майно в натурі на суму 435009 грн.. Водночас, йому були видані майнові сертифікати на загальну суму 435050 грн., що, в свою чергу, свідчить про те, що він вправі ставити питання про виділення йому майна в натурі лише на суму 41 грн. Отже, визнання за позивачем права власності на споруду пожежного депо, вартістю 3809 грн., жодним чином не порушує права ОСОБА_2 .

Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про відсутність кворуму під час проведення загальних зборів співвласників від 11 березня 2017 року, оскільки при підрахунку власників майнових паїв ОСОБА_2 також враховує кількість осіб, які вже отримали майно в натурі й позбавлені права претендувати на майно, яке ще не розподілене.

Окрім того, рішення загальних зборів від 11 березня 2017 року є чинним та не скасоване у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 також пояснив, що спірна будівля пожежного депо була раніше передана йому у власність в рахунок майнових паїв.

На думку позивача та його представника, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки лише в судовому порядку можливо відновити порушене право власності на вказане нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 25 березня 2003 року та 6 жовтня 2003 року Селянщинською сільською радою Черняхівського району Житомирської області на ім`я ОСОБА_1 видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, правонаступником якого є ПСПО « Селянщинське», №267912 із зазначенням розміру частки у сумі 587 грн., а також №259939, у якому частка вказана у розмірі 7214 грн.

До пайового фонду реорганізованого КСП , поряд з іншим майном, входила й споруда пожежного депо, яка була введена в експлуатацію у 1984 році. В подальшому, рішенням виконавчого комітету від 29 березня 2017 року за №14, будівлі пожежного депо присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні також встановлено, що між співвласниками майнових паїв реорганізованого КСП « Пам`ять Леніна», правонаступником якого є ПСПО «Селянщинське», 16 квітня 2008 року укладений договір, відповідно до якого вони дійшли згоди щодо спільного володіння, користування і розпорядження майном, яке вони отримують у спільну часткову власність, як єдиним майновим комплексом.

Долучений до матеріалів справи витяг з протоколу зборів співвласників майна ПСПО «Селянщинське» від 11 березня 2017 року містить інформацію про те, що позивачеві виділено в натурі майно підприємства на суму 4309 грн., в тому числі споруду пожежного депо., вартістю 3809 грн., та токарний верстат, вартістю 500 грн.

Рішенням державного реєстратора відділу економічного розвитку і торгівлі Черняхівської районної державної адміністрації від 11 травня 2017 року зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 про реєстрацію за ним права власності на споруду пожежного депо, яка розташована в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю відмітки підприємства-правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою, а також у зв`язку з відсутністю акта приймання-передачі нерухомого майна.

Рішенням державного реєстратора від 21 червня 2017 року позивачеві відмовлено у державній реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.

При зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив про неможливість вирішення спору в позасудовому порядку, оскільки в майновому сертифікаті відсутня відмітка підприємства-правонаступника про виділення йому майна в натурі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правонаступник реорганізованого КСП відмовився без поважних причин здійснювати відповідну відмітку на майновому сертифікаті позивача, що, в свою чергу, є підставою для визнання за останнім права власності на дане нерухоме майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом, підстав, зокрема із правочинів.

Стаття 392 ЦК України, яка надає власнику можливість звернутись до суду з позовом про визнання його права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки відповідно до положень ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, за наявності якого закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт, та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року « Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177 « Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року №253, а також Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року №315.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України « Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Пунктами 8,9,15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14 березня 2001 року, зокрема, передбачено, що кожен із співвласників має право отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( далі свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177 було затверджене Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки.

Пунктом 3 даного Типового положення передбачено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, зокрема, реорганізованого, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Згідно з підпунктом 10 пункту 4 Типового положення комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачу їх у спільну власність.

Відповідно до пункту 10 зазначеного вище Порядку комісія готує для розгляду на загальних зборах перелік майна для виділення його в натурі окремо для кожної групи осіб у спільну часткову власність єдиним комплексом, та список осіб, які виявили бажання отримати свої майнові паї в натурі.

Пунктами 4.1,4.2,4.3 Рекомендацій також передбачено, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе ( неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, в тому числі грошової компенсації вартості його частки.

Таким чином, аналіз вищезазначених положень законодавства свідчить про те, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням загальних зборів співвласників паїв, або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Як свідчать матеріали справи, спірне нерухоме майно входить до цілісного майнового комплексу, який на підставі договору від 16 квітня 2008 року перебуває у спільному володінні, користуванні та розпорядженні співвласників паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства. Відсутність на майновому сертифікаті позивача відповідної відмітки підприємства-правонаступника про виділення йому в натурі споруди пожежного депо спростовує той факт, що належна ОСОБА_1 частка була виділена у встановленому законодавством порядку.

Оскільки процедура виділення в натурі належної позивачеві частки не була дотримана, відсутні підстави стверджувати про набуття ним права власності на спірне майно у передбачений законом спосіб.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 20 листопада 2019 року.