У Х В А Л А

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 296/5095/15-ц

провадження № 61-4116ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

05 травня 2015 року Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк") звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 126999,68 грн.

Позов мотивовано тим, що 19 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №295/4, за яким позичальник отримав кредит в сумі 51900,00 грн. на строк до 18 червня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 червня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Боржник умов договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2015 року утворилася зазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2015 року позов ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" задоволено частково: стягнуто з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість в розмірі 111269грн.61коп. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог позивача та зазначав, що у зв'язку з порушенням зобов'язання по кредитному договору у відповідачів утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 45837,43 грн. та 61181,57 грн. відсотків за користування кредитом, 4250,61 грн. комісії за обслуговування кредиту.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції від 18 грудня 2015 року скасовано та постановлено нове рішення, яким відмовлено ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у позові до ОСОБА_3 за безпідставністю.

Відмовлено ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у позові до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту за пропуском позовної давності.

Відмовлено ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у позові до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по відсотках, пені, комісії за безпідставністю.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1669грн.50коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з боржника процентів, пені, комісії та постановляючи нове, апеляційний суд виходив з того, що позивач 16 грудня 2009 року направив ОСОБА_2 вимогу про дострокове і в повному обсязі виконання зобов'язань за кредитним договором і визначив строк виконання зобов'язання - 7 робочих днів з дня отримання вимоги. 27 квітня 2010 року приватним нотаріусом Сетаком В.Я. вчинений виконавчий напис прозвернення стягнення на заставний автомобіль для погашення заборгованості в розмірі 64010грн.23коп., яка складається з простроченої заборгованості 3397грн.16коп., строкової заборгованості 46139 грн.42коп., заборгованості про процентах 10761грн.49коп., заборгованості по комісії 742грн.17коп., штрафу 2969грн.99коп. Автомобіль був проданий з аукціону за 17442грн., з яких 2917рн.08 коп. залишились в якості винагороди спеціалізованій організації. Решта 15202грн.81коп. були перераховані банку і згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ця сума зарахована у квітні 2010 року: 3699грн.15 коп. - на погашення простроченої заборгованості, 10761грн.49коп. - на погашення відсотків, 742грн.17 коп. - на погашення комісії .

Отже, судом встановлено, що з існуючої на час вчинення виконавчого напису заборгованості 64010 грн.23коп. за рахунок продажу заставного майна було погашено 15502 грн.81коп., непогашеною залишилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 46139 грн. 42коп., на яку і нараховувались після квітня 2010 року відсотки, пеня і комісія.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові в частині вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, апеляційний суд виходив з того, що з дня настання строку дострокового повернення кредиту по вимозі банку від 25 грудня 2009 року до дня звернення з позовом до суду 05 травня 2015 року пройшло більше трьох років, а тому відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України та п.5 ст. 261 ЦК України в задоволенні цих вимог апеляційний суд відмовив за спливом позовної давності. Крім того, відмовляючи в решті позовних вимог, апеляційний суд послався на постанову Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пеню, комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

22 лютого 2019 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень та просив поновити пропущений ним строк.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини укладення та виконання ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" з однієї сторони та відповідачами з іншої сторони в якості сторін правочинів умов кредитного договору від 19 червня 2008 року й договорів поруки, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Скаржник посилається на те, що строк на подання касаційної скарги пропущений з поважних причин, а саме, позивач не був присутній під час проголошення постанови Житомирським апеляційним судом, а саму постанову Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року отримано ними лише 23 січня 2019 року, що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції надісланої з Житомирського апеляційного суду.

Враховуючи те, що вказані заявником обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про поновлення строку підлягає задоволенню.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з кредитного договору, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко