КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5848/18
Провадження № 2/488/772/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Тузові Р.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

та представника відповідача - ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до відповідача - ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказав, що 29.05.2018 р. у м. Миколаєві, по пр. Центральному, навпроти будинку № 141 , сталася ДТП за участю належного йому автомобілю «HYUNDAI ELANTRA» р/н НОМЕР_1 та автомобіля «LEXUS RX 350» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2018 р. відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вказує, що внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, йому була завдана матеріальна шкода через пошкодження його автомобіля, а також моральна шкода, яка виразилась у його моральних стражданнях через перенесений стрес, зміну звичного способу життя, постійні страждання через перенесену ДТП, та відмову відповідача компенсувати у добровільному порядку спричинені збитки.

Посилаючись на таке, позивач просив стягнути з відповідача на його користь:

-матеріальну шкоду у розмірі - 26 109,18 грн., із яких: 23 062,59 грн. - матеріальні збитки; 2 499,75 грн. - вартість проведення авто товарознавчого дослідження; 188,82 грн. - поштові витрати; 358,02 грн. - вартість проведення розвалу-сходження автомобіля після ДТП; 42 грн. - поштові витрати за надіслання вимоги відповідачу;

-моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.;

-судові витрати у вигляді 704,80 грн. судового збору і 3 500 грн. витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, представників сторін та дослідивши здобуті судом письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 29.05.2018 р. близько 00 год. 20 хв. відповідач по даній справі - ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «LEXUS-RX 350» р/н НОМЕР_2 , рухався по пр. Центральному у м. Миколаєві в районі будинку № 141, і при перестроюванні з центральної смуги у крайню праву смугу, він не дотримався безпечного бокового інтервалу, не надав перевагу у русі транспортному засобу «HYUNDAI ELANTRA» р/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача по даній справі - ОСОБА_1 . Внаслідок таких дій сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні ушкодження.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2018 р. відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із наявного у матеріалах справи висновку за звітом № 148-18, складеного ФОП ОСОБА_5 , який є суб`єктом оціночної діяльності, вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП, що сталося 29.05.2018 р., власникові транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA» р/н НОМЕР_1 , становить - 23 062,59 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA» р/н НОМЕР_1 , є позивач по даній справі - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з Законом України від 01.07.2004 р. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 вказаного вище Закону, - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України "Про страхування", - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р., за змістом "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Згідно із частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 14 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В той же час, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

04.07.2018 за результатами розгляду справи №755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову, в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Зокрема, Верховний Суд наголошує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вищевказана позиція була висвітлена також і в постановах Верховного Суду України від 21.11.2018 у справі № 757/646/16-ц та від 31.10.2018 у справі № 342/134/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ "Європейський страховий союз". Копію відповідного полісу відповідач та його представник суду не надали.

Судом встановлено, що позивач звертався до ПрАТ "Європейський страховий союз" з приводу виплати страхового відшкодування, однак ні відповіді ні страхового відшкодування він не отримав.

Разом із цим, судом встановлено, що відповідно до інформації з офіційного сайту МТСБУ (оголошення від 24.11.2017 р.), МТСБУ проводило виплати за зобов`язаннями ПрАТ «Європейський страховий союз». Відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика відбувалося в межах залишку коштів страховика у фондах МТСБУ та згідно п.3 Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків. Прийом документів потерпілих у ДТП за зобов`язаннями СК «Європейський страховий союз» здійснювався в період з 1 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року. Гранична сума виплат, встановлена Президією МТСБУ - 6000 грн. (оголошення від 26.03.2018 р.). Після 28 лютого 2018 року прийом документів від потерпілих у ДТП за зобов`язаннями СК «Європейський страховий союз» не здійснювався.

Таким чином, на дату ДТП, 29.05.2018 р., потерпілий вже не міг отримати жодних виплат з МТСБУ за зобов`язаннями ПрАТ «Європейський страховий союз».

Заперечуючи проти позову з підстав того, що страхове відшкодування позивачу мав виплатити страховик, тобто у даному випадку - ПрАТ «Європейський страховий союз», представник відповідача не надав суду доказів того, що позивач мав реальну можливість отримати таке відшкодування, проте не скористався цим правом.

За такого, суд вважає можливим стягнути збитки, спричинені позивачу внаслідок ДТП, з винуватця ДТП, відповідача по даній справі.

При визначенні розміру збитків, суд вважає можливим стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 26 109,18 грн., із яких: 23 062,59 грн. - матеріальні збитки; 2 499,75 грн. - вартість проведення авто товарознавчого дослідження; 188,82 грн. - поштові витрати; 358,02 грн. - вартість проведення розвалу-сходження автомобіля після ДТП; 42 грн. - поштові витрати за надіслання вимоги відповідачу.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає необхідним задовольнити їх частково виходячи із такого.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Із врахуванням обставин справи суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивачеві була спричинена моральна шкода, яка виразилась у його душевних стражданнях, зміні звичного способу життя, яке виразилось у необхідності звертатись до оцінювача, витрачати для цього час та пальне, а також стражданнях через відмову відповідача в позасудовому порядку відшкодувати завдані ним збитки. З урахуванням вимог справедливості та розумності, суд вважає можливим визначити розмір моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог, у розмірі 662,51 грн. судового збору та 3 290 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 26 109,18 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн., а всього стягнути 29 109,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат - 662,51 грн. судового збору та 3 290 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду був складений 08.10.2019 року

Суддя Л.І. Селіщева