Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа №500/3224/17

провадження № 61-4666ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області

від 11 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 131 710 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовлено з підстав, встановлених пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки касаційна скарга була подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 не посилалась та не обґрунтувала посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

У лютому 2019 року ОСОБА_2 повторно звернулась з касаційною скаргою на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в якій просила скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування підстави для відкриття касаційного провадження у справі заявник указала, що справа має виняткове значення.

Проте, суд не бере їх до уваги, оскільки наводити доводи, що справа не є малозначною та за яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню, слід при поданні касаційної скарги, а не при повторному поданні касаційної скарги, що нормами ЦПК України заборонено.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Ураховуючи, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_2, за результатами розгляду якої Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду постановлено ухвалу від 30 липня 2018 року про відмову у відкритті касаційного провадження, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої ОСОБА_2, у лютому 2019 року касаційної скарги, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька