Провадження № 2-з/761/725/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення заяви про забезпечення позову

22 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду м.Києва Осаулов А.А., розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАШЕ АВТО», ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та витребування майна, -

в с т а н о в и в:

12.11.2019 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла вказана цивільна справа, у якій ухвалою від 13.11.2019 року було надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вказані у ухвалі суду недоліки було усунуто позивачем, а тому ухвалою суду від 22.11.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження і призначено її розгляд в загальному позовному провадженні за участю сторін.

Між тим, одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, де позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, МОДЕЛІ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сірий (надалі по тексту - спірний автомобіль) та заборонити будь-яким особам користуватись, володіти, розпоряджатись будь-яким способом вказаним транспортним засобом. Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що предметом позову у данній справі є визнання недійсними договору купівлі-продажу спірного автомобіля та витребування його на користь позивача у відповідача 2. Спірний транспортний засіб неодноразово відчужувався, в тому числі і за оспорюваним у цій справі довором комісії від 24.04.2018 року. Відтак, існує ймовірність подальшого відчуження автомобіля з боку відповідачів третім особам, що унеможливить ефективний захист інтересів позивача та унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАШЕ АВТО», ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та витребування майна, а саме транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, МОДЕЛІ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сірий. Як вбачається з матеріалів справи, то вказаний транспортний засіб дійсно належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та його було відчужено сторонньою особою на користь відповідача на підставі договору комісії від 24.04.2018 року.

Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідачів чи інших осіб можуть бути порушені права позивача шляхом подальшого відчуження належного позивачу автомобіля, а тому із урахуванням обставин справи (попередньої неодноразової перереєстрації права власності на автомобіль), наявна реальна об`єктивна можливість реалізації автомобіля, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про накладення арешту і заборона експлуатації цього автомобіля підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

В той же час, заборона будь-яким особам користуватись, володіти, розпоряджатись будь-яким способом вказаним транспортним засобом є по суті тотожними тому заходу забезпечення позову, що вже застосований щодо спірного автомобіля судом вище, а відтак заява про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову від 12.11.2019 року у цивільній справі №761/44057/19, - задовольнити частково.

Накласти арешт в цілому на транспортний об`єкт марки MERCEDES-BENZ, МОДЕЛІ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , кодір - сірий та заборонити його експлуатацію.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дані про боржника:

Товаритсва з обмеженою відповідальністю «ВАШЕ АВТО», , адреса знаходження: м.Київ, вул.Машинобудівна, 37.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала набуває законної сили з 22 листопада 2019 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на державну виконавчу службу Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 110).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов