РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/20203/18

пр. № 2/759/2835/19

11 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Грень О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у грудні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2. про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їй на праві власності на підставі договору дарування частини квартири від 25.09.2014 р. належить 4/100 частини цієї кімнати. Разом із позивачем, у квартирі також зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_2. Останній в квартирі з лютого 2015 року не проживає, шлюб між ними розірвано, спільне господарство не ведеться. З огляду на викладене, оскільки відповідач більше трьох років не проживає у цьому житловому приміщенні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не бере участі особистих речей в квартирі не має, вона вимушена звернутись до суду із позовом до нього про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач до суду не з'явилась. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позов просила задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресами місця реєстрації й фактичного місця їх проживання. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачам були також направлені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроблено ним так і не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 25.09.2014 р. укладеного між нею та ОСОБА_5 на праві власності належить 4/100 частини квартири АДРЕСА_1. Власність на кімнату АДРЕСА_1) підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2014 індексний № 27276807. Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до оглянутого у судовому засіданні Акту від 21.08.2018 р., складеного за участю мешканців зазначеного вище будинку - сусідів позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у присутності майстра ЖЕД № 9 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Рогаль, підпис якого засвідчено начальником ЖЕД № 9, на момент складення акту за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2 із лютого 2015 р. фактично не проживав.

Так, допитані у судовому засіданні свідки мешканці будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7, ОСОБА_2 під присягою дали покази, що відповідач ОСОБА_2 більше 3 років не проживав за зазначеної вище адресою. Так, ОСОБА_7 повідомила, що позивач живе із 3 дітьми, чоловіка в квартирі немає. Свідок ОСОБА_2 (син відповідача) повідомив, що в квартирі АДРЕСА_1 відповідач взагалі ніколи не проживав (до квартири переїхали близько 4 років тому).

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК україни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом із тим, сукупністю належних і допустимих доказів факт того, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1 у спірній квартирі дійсно не проживає протягом останніх трьох років доведено не було.

Оскільки позивач є власником зазначеної кімнати, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., які сплачено позивачем за подання позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, кім. 66.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Коваль О.А.