БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/27/19
Справа № 356/757/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1 . Заява обґрунтована тим, що між ТОВ «Київоблгаз збут» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1 , фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Типового договору є споживання природного газу з 01.07.2015 року по 20.03.2019 року (дата відключення) та оплата рахунків (акцепт фінансовий стан). Разом з тим, в порушення умов вказаного Договору, боржником не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.10.2018 року по 20.03.2019 року утворилась заборгованість в сумі 12 613,33 грн., яка складається з: 12 639,63 грн. (нарахування за період з 01.10.2018 року по 20.03.2019 року) 26,30 грн. (переплата на 01.10.2018 року) = 12 613,33 грн. Відтак, просить видати судовий наказ про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у вказаному розмірі, а також судовий збір в розмірі 192,10 грн. Крім того, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просить стягнути з боржника на свою користь 3% річних в сумі 213 грн. та 150,36 грн. втрат від інфляції.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

При цьому, у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Так, за визначенням ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Послуги з постачання та розподілу природного газу в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2017 року надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Так, правові засади функціонування ринку природного газу України регулюються Законом України «Про ринок природного газу», а також Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2496 (далі Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496).

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Положеннями п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Для забезпечення приєднання до умов вказаного Договору постачальник в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за встановленою формою. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496).

За змістом п.п. 1.1, 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2500 (далі Типовий договір від 30.09.2015 року № 2500), цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору, і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.

За визначенням п. 1.4 Типового договору від 30.09.2015 року № 2500, заява-приєднання це письмова заява-приєднання до умов Договору, складена Споживачем відповідно до вимог Договору, що містить персоніфіковані дані щодо Споживача та є невід`ємною частиною Договору.

Така заява-приєднання підписується споживачем, а також іншими власниками (співвласниками), які надають згоду на підписання цієї заяви, про що до її тексту вносяться відповідні записи.

Так, відповідно до п. 5.1 вказаного Типового договору від 30.09.2015 року № 2500, споживач має право отримувати послуги постачання природного газу на умовах, зазначених у цьому Договорі, в той час як постачальник, відповідно до п. 6.2, зобов`язується забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Як визначено п. 4.4 Типового договору від 30.09.2015 року № 2500, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Разом з тим, надана суду заява-приєднання не містить підпису споживача у відповідній, визначеній типовою формою графі, а також дати її підписання, при цьому обрано одночасно два способи здійснення розрахунків за природний газ, що суперечить вимогам п. 4.4 Типового договору від 30.09.2015 року № 2500.

Відтак, подана заява-приєднання не може безспірно підтверджувати згоду визначеного у заяві боржника на приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також безспірно вказувати на спосіб проведення розрахунку об`єму (обсягу) постачання та споживання природного газу споживачем у спосіб, визначений законом.

Враховуючи вказане, долучений до матеріалів справи розрахунок фінансового стану, на який як на акцепт публічного договору в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, є необґрунтованим та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави заборгованості боржника за газопостачання.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту поданої до суду заяви, у зв`язку з несплатою боржником вищевказаної грошової заборгованості за спожиті послуги з газопостачання за період з 20.03.2019 року по 11.10.2019 року заявником пред`явлено також вимогу про стягнення з останнього 3 % річних в розмірі 213 грн., а також інфляційних втрат в сумі 150,36 грн.

Разом з тим, згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 362-97р, сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Аналогічний висновок зробив також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13.02.2019 року у справі № 456/3525/15.

Відтак, з огляду на межі пред`явлених вимог, оскільки прострочене зобов`язання виникло за період з 20.03.2019 року по 11.10.2019 року, при розрахунку інфляційних втрат враховуються індекси інфляції за квітень-вересень 2019 року включно.

Окрім того, сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).

Кількість прострочених днів у період з 20.03.2019 року по 11.10.2019 року становить 206 днів.

Разом з тим, проаналізувавши наданий суду розрахунок 3 % річних та, суд прийшов до висновку про його необґрунтованість, так як заявник при обчисленні інфляційних втрат помилково враховує індекс інфляції за березень 2019 року, а розраховуючи 3 % річних, виходить із 205 днів прострочення замість вірних 206, відтак, пред`явлений до стягнення розмір інфляційних втрат та 3 % річних є необґрунтованим та не підлягає стягненню в безспірному порядку.

Відтак, з огляду на межі пред`явлених заявником вимог, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до неї письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1 , відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик