Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2287/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючий суддя Соловйов А.В.

присяжні Кравцов О.О., Іжевський С.В.

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.

прокурора Гуменної В.В.

представника психіатричного закладу Тришневської А.М.

особи, щодо якої подано заяву ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника психіатричного закладу Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_1 . Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він становить небезпеку для оточуючих. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару.

Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у ОСОБА_1 діагностовано гострий шизофреноподібний розлад. У такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти госпіталізації до психіатричного закладу, покликаючись на відсутність необхідності у цьому.

Інші учасники провадження не заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 99 рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 р. у справі «Анатолій Руденко проти України» (заява№50264/08), п. 73 рішення ЄСПЛ від 05.06.2014 р. у справі «Акопян проти України» (заява №12317/06), згідно з практикою Суду особа не може бути позбавлена волі як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. вищезазначене рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), п. 39; рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), заява № 31365/96, п. 45, ЄСПЛ 2000-Х, та рішення у справі «Штукатуров проти Росії» (Shtukaturov v. Russia), п. 114). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом встановлено, що 13.11.2019 р. ОСОБА_1 був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 20.11.2019 р. встановила наявність у нього гострого шизофреноподібного розладу, та прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки внаслідок захворювання він становить небезпеку для оточуючих. Зазначене захворювання є тяжким, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів, поясненнями представника лікарні. Підстави для неприйняття до уваги зазначеного висновку у суду відсутні.

Однак, матеріалами справи не підтверджується, що особа становить небезпеку для себе та оточуючих. Суду не надано доказів наявності підстав для примусової госпіталізації. Сама по собі неадекватна поведінка, помилкове сприйняття оточуючої дійсності та реагування на неї у спосіб, не заборонений законом, не свідчать про небезпеку особи для себе та оточуючих.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є батьками ОСОБА_1 показали, що вони переживають за здоров`я сина, однак, він не становить жодної небезпеки, не виявляв агресії, але перебував у збудженому стані. Відносини з ним у них нормальні. Твердження представника психіатричного закладу про небезпеку особи для оточуючих не підтверджені жодним доказом.

У зв`язку із цим суд приходить до висновку про відутність підстав для госпіталізації у примусовому порядку.

Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265, 339-342 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2019 року.

Головуючий-суддя підпис

Присяжні підписи

Копія вірна:

Суддя А.В. Соловйов