11.03.2019 Справа № 756/1967/16-ц
Унікальний номер судової справи 756/1967/16-ц
Номер провадження 2/756/264/19
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Тітова М.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Іванової І.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника Органу опіки та піклування ОРДА м. Києва Карпенко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участі Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.06.2002 по 08.08.2006. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-якої домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні та забезпеченні дитини між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Дитина постійно поживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З того часу, коли сторони почали проживати окремо, відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини та не надає необхідної матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач постійно працює та регулярно отримує матеріальний дохід, а тому не тільки зобов'язаний, але й має можливість у повному обсязі надавати регулярну матеріальну допомогу на утримання сина. Інших дітей на утриманні, а також інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до відповідача із позовними вимогами про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Окрім того, зважаючи на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх безпосередніх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина позивач вимушена звернутися із позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина.

01.06.2016 було ухвалено заочне рішення, яким позові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задоволено.

Ухвалою суду від 08.11.2016 заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.06.2016 скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 11.07.2017 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини. Відповідно до якого ОСОБА_6 просить зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 ОСОБА_8, не перешкоджати батькові брати участь у вихованні сина згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 відмовляється від матеріальної допомоги, яку намагається надавати ОСОБА_6 на утримання їхньої спільної дитини, створює перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, імітує сварки, щоб малолітня дитини сприймала образ батька як неодмінно пов'язаний з негативними емоціями його матері. ОСОБА_6 неодноразово направляв кошти на ім'я ОСОБА_2, щоб вона могла витратити їх на утримання дитини, але вона відмовлялась їх отримувати. ОСОБА_2 роками формувала у дитини негативний образ батька, шляхом повної ізоляції дитини від спілкування з батьком. ОСОБА_6 прагне до спілкування з дитиною, щоб син не відчував себе занедбаною дитиною, виріс мужнім юнаком всебічно розвиненим та освіченим.

Ухвалою суду від 19.12.2017 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. У даній заяві ОСОБА_2 наголошує, що ОСОБА_6 намагається замінити належне виконання ним своїх безпосередніх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_9, діяльністю своїх представників, які не тільки за будь-яких обставин не можуть і ніколи не зможуть замінити сину батька, але й які при цьому, штучно створюючи конфліктні ситуації у житті сина відповідача, негативно впливають як на психологічний, так і на психічний стан неповнолітньої дитини, а також створюють негативні умови для нормального життя та становлення сина відповідача. Позивач ОСОБА_2 вказує на те, що починаючи з лютого 2009 року ОСОБА_6 не надає ні фізичної, ні моральної, ні духовної допомоги у становленні та розвитку свого сина, а також не надає не лише повноцінної, але і хоч будь-якої матеріальної допомоги на його утримання. Просить стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_9 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання первісної позовної заяви до суду, тобто починаючи з 09.02.2016; позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_9 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.12.2017 судом постановлено ухвалу про витребування доказів з Адміністрації Державної прикордонної служби України відомості, а також належним чином завірені документи щодо перетину кордону України (в'їзд/виїзд) громадянином Туреччини, який одночасно є громадянином США - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 01.01.2009 по 20.12.2017.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та її представник у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вимоги зустрічного позову не визнали, просили відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) та його представник у судовому засіданні вимоги первісного позову визнали частково, заперечували щодо задоволення в частині позбавлення батьківських прав, щодо стягнення аліментів - не заперечували щодо стягнення у розмірі еквівалентному 500 доларів США щомісячно. Вимоги зустрічного позову підтримали, просили його задовольнити. ОСОБА_6 вказував на те, що прагне матеріально утримувати свого сина та хоче спілкуватися з сином, разом з тим, ОСОБА_2 всіляко чинить перешкоди, виганяючи його з помешкання, де вона проживає разом з сином, не приймає гроші, які він надсилав поштовим зв'язком чи надавав при зустрічі.

Судом на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

ОСОБА_9 ОСОБА_8, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, матір'ю якого є ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_6 (т.1, а.с. 15).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва 08.08.2006, шлюб між сторонами розірвано (т. 1, а.с. 11).

Згідно довідки директора НВК №143 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається у НВК №143 Оболонського району м. Києва. Батько ОСОБА_7 ніколи не спілкувався з вчителями, жодного разу не відвідував батьківські збори, не приводив дитину в навчальний заклад та не забирав додому. За весь період навчання ОСОБА_7 в НВК №143 його батько ОСОБА_6 тільки один рах приходив до навчального закладу (26.01.2017) (т.1, а.с. 239).

Відповідно до довідок КНП «ЦПСМД №1» № 113 від 16.03.2015 року та Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 30.12.2015 року на прийом до лікаря приходить мати дитини, батько здоров'ям дитини не цікавиться і не з'являється.

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.02.2016 та 13.03.2015 малолітній ОСОБА_7 ОСОБА_8 проживає в АДРЕСА_1 та йому матір'ю ОСОБА_2 створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та відпочинку.

Як убачається з висновку Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 104-2839 від 25.04.2016 про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_6 рекомендовано позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_9 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 50-51).

Згідно висновку Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №104-10833 від 19.12.2017 про доцільність позбавлення батьківських прав рекомендовано позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітнього сина ОСОБА_9 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 232-236).

Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення від 20.03.2008, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Оболонського району м. Києва, про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовлено. Також, вказаним рішенням встановлено порядок спілкування батька ОСОБА_6 з неповнолітнім сином ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у його вихованні: - в суботу з 12 години до 18 години щотижня кожного місяця, за місцем проживання матері дитини (АДРЕСА_1) з правом відвідання місць загального відпочинку громадян у м. Києві за відсутності матері ОСОБА_2; зобов'язано ОСОБА_2 не винити перешкод ОСОБА_6 надавши можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні (т.1, а.с. 202-206).

Як вбачається з листа до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 04.08.2016 - ОСОБА_6 звертався з проханням розглянути питання щодо його участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, провести оцінку рівня безпеки дитини, особливо звернути увагу на психологічний та психічний стан його сина ОСОБА_9. Звернення мотивоване тим, що ОСОБА_6 з 2006 року намагається зустрітися з сином, будь-які спроби пошуку компромісу з матір'ю не досягли позитивного результату (т. 1, а.с. 81-82).

ОСОБА_6 звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та просив забезпечити здійснення контролю за забезпеченням рівного права на виховання та матеріального утримання сина ОСОБА_9, оскільки мати ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню з сином та відмовляється приймати кошти, подарунки для сина. Позбавлення сина ОСОБА_9 спілкування з батьком є позбавленням сімейних зв'язків, тобто умисне позбавлення індивідуальності, що заборонено ст. 8 Конвенції про права дитини. Негативне сприйняття батька є результатом нехтування матір'ю цінністю сімейних зв'язків (т. 1, а.с. 102-103).

ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 05.12.2014 зверталось до ОСОБА_2 із вимогою про проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_11 надати можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у вихованні дитини (т. 1, а.с. 116).

Постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 26.01.2015 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-1293, виданого 26.09.2014 Оболонським районним судом м. Києва про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_11 надавати можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні (т. 1, а.с 114).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2015 скаргу ОСОБА_2 задоволено, якою визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 26.01.2015 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2015 неправомірними та скасовано вказану постанову (т. 1, а.с. 145-146).

Свідок ОСОБА_12, який є рідним дядьком дитини ОСОБА_7 ОСОБА_8, у суді дав покази, в яких зазначив, що бачив ОСОБА_6 2 рази в житті - у 2005 році та у березні 2015 року; вказав, що ОСОБА_6 не цікавився життям дитини та не надає допомоги на його утримання та вказав, що ОСОБА_2 не чинила ніколи перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, сам ОСОБА_7 не хоче спілкуватися з батьком.

Свідок ОСОБА_13 у суді пояснила, що жодного разу з 2005 року не бачила відповідача ОСОБА_6 та не чула від дитини чи спілкується він з батьком чи ні. ОСОБА_2 скаржилась свідку, що батько дитини не виявляє ініціативи у спілкуванні з ним та не хоче надавати матеріальної допомоги на її утримання.

Свідок ОСОБА_14 у суді дала покази щодо психологічного портрету дитини, а саме вказала, що у світогляді ОСОБА_7 батька не існує та будь-якого впливу матері на відношення сина до батька немає.

Висновком за результатами психологічного обстеження ОСОБА_7 ОСОБА_8 від встановлено, що дитина не має особистісних особливостей, що потребують особливої уваги з боку батьків й вихователів; соціально-підтримуюче оточення для ОСОБА_7 ОСОБА_8 утворюють його матір - ОСОБА_2, дядько (ОСОБА_12), його дружина (ОСОБА_15), двоюрідні брат і сестра (ОСОБА_16 та ОСОБА_5), бабуся (ОСОБА_17); ОСОБА_7 ОСОБА_8 як батька-вихователя сприймає ОСОБА_2, батько ОСОБА_6 виявив себе нечутливим до психологічних потреб дитини; ознак, що дозволяють стверджувати про наявність впливу матері на формування негативної думки про батька не виявлено; у ОСОБА_7 ОСОБА_8 є ознаки втрати психологічного зв'язку із батьком ОСОБА_6. Висновок складено спеціалістом Інституту аналітичних досліджень і сучасної освіти Центру психологічного експертизи 10.12.2017 (а.с. 32-46).

Відповідно до довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03.11.2017 ОСОБА_6 відкрито 02.02.2017 поточний рахунок фізичної особи НОМЕР_2 в USD. Станом на 03.11.2017 залишок коштів по даному рахунку складає 1045,00 USD (т. 2, а.с. 132).

Згідно виписки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_2 22.12.2017 отримала готівкові кошти у розмірі 1042,00 доларів США (т.2, а.с. 133).

Як вбачається з довіреності від 03.02.2017, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., ОСОБА_6 (ОСОБА_6) уповноважив ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зокрема, розпоряджатися (отримувати, перераховувати на будь-які інші рахунки фізичних та/або юридичних осіб готівкові кошти) розрахунковим рахунком НОМЕР_2, що відкритий на його ім'я у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 02.02.2017 для матеріального забезпечення їхнього малолітнього сина ОСОБА_9 ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1) (т.2, а.с. 183).

Згідно відповіді Університету Толідо від 28.03.2018 - ОСОБА_6 працює в Університеті Толідо на посаді доцента, річна заробітна плата складає - 145,050.24 доларів США (т.2, а.с. 107-117).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_16 - ОСОБА_2 працює на посаді розробника програмного забезпечення, заробітна за місяць складає 8000,00 грн. (т. 2, а.с. 206).

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.01.2018 ОСОБА_6 за період з 13.07.2013 по 27.12.2017 перетинав кордон України 7 (сім) разів (т.2, а.с. 63).

Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, згідно із ст. 166 СК України.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Також необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливою.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач належним чином не вмотивувала та не довела власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин.

Судом встановлено відсутність свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_6 своїми батьківськими обов'язками, а також наявність конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини виявляв намір спілкуватись з сином, проти позбавлення батьківських прав заперечує. З цих підстав суд не приймає до уваги висновки органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що переконливих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини матеріали справи не містять, а відтак суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача на даний час є передчасним, позов в цій частині є недоведеним, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав слід відмовити.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.02.2016 до 08.07.2017 та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 159 СК України суд, визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного, відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008 позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_6 надавши можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні.

Враховуючи те, що позовні вимоги зустрічного позову стосуються питань виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_6 (ОСОБА_6) (ІНФОРМАЦІЯ_2; проживає: АДРЕСА_2), за участі Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація) (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-Д), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ОСОБА_6) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.02.2016 до 08.07.2017 та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 (ОСОБА_6) до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ОСОБА_6) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 11.03.2019.

Суддя М.Ю. Тітов