ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2948/19 Справа № 182/342/18 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - 47 Професійна пожежна частина Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів Державної служби України з надзвичайних ситуацій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційнускаргу позивача ОСОБА_1, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року, яке ухвалено суддею Тихомировим І.В. у місті Нікополі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 47 професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - 47 ППЧ) з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за затримку виплати заробітної плати, який уточнювала.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 03 лютого 2009 року вона працювала в 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на різних посадах.

30 травня 2016 року її звільнено з посади начальника групи аварійно-рятувальних робіт 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Відповідач в порушення ст.116 КЗпП України не провів в день звільнення виплату всіх сум, які належали їй від підприємства.

У зв'язку з цим, позивач була вимушена звертатися до суду з позовами про стягнення з 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області недонараховані та недоплачені суми по заробітній платі та індексації заробітної плати за відповідні періоди.

На думку позивача, з вини 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області їй не було своєчасно проведено повний розрахунок, у зв'язку з цим, вважає, що на підставі ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 травня 2016 року по 17 січня 2017 року, в сумі 59529,95 грн., а також компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 19655,67 грн.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19 січня 2018 року №39 прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації.

Про своє право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачу стало відомо лише в грудні 2017 року під час розгляду цивільної справи №182/3416/16-ц про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення сум.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд поновити пропущений нею строк позовної давності та задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з Державної служби України з надзвичайних ситуацій середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 травня 2016 року по 17 січня 2017 року, в сумі 59 529,95 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 19 655,67 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог до 47 Професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів та Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача Державної служби України з надзвичайних ситуацій на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 59529,95 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 19655,67 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що під час її роботи в 47 ППЧ нею було подано безліч позовних заяв про стягнення компенсації за різні місяці, про зняття догани, стягнення не сплачених заохочень та нагородних, тощо по яким прийняті рішення про стягнення на її користь з 47 ППЧ грошових коштів. Вказує, що 47 ППЧ заборгувало їй 12638,54 грн., це суми, що були їй присуджені рішеннями суду після її звільнення і які їй частково виплачені.

Апелянт вказує на те, що на розгляді у Верховному Суді знаходиться цивільна справа, по якій вона оскаржує рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року, і рішення судом касаційної інстанції у цій справі не прийнято, але суд першої інстанції ставить їй в провину, що вона не взяла виконавчий лист і не подала його на виконання, з чим вона не може погодитись, оскільки вона не погоджується з зазначеними судовими рішеннями і саме тому їх оскаржує.

Також, позивач вважає, що оскільки 19 січня 2018 року було прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ та розпочалася процедура ліквідації, то участь у розгляді цієї справи повинен був брати голова ліквідаційної комісії ОСОБА_2, який всіляко ухилявся від виконання своїх прямих посадових обов'язків і в суд не приходив, на, що вона неодноразово звертала увагу суду. Позивач зауважує, що посадовим особам, зокрема і голові ліквідаційної комісії було відомо про подані нею до суду позовні заяви, тому наголошує на тому, що голова ліквідаційної комісії був зобов'язаний брати участь у судовому розгляді поданих нею позовних заяв, включити грошові вимоги щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задовольнити їх в ліквідаційній процедурі, однак цього не відбулось.

На думку позивача, Наказ ДСНС України №39 від 19 січня 2018 року «Про припинення 47 професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації був прийнятий головою ДСНС України ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що працівники стали звертатись до суду з позовами про захист свого порушеного права, а немає юридичної особи, відповідно немає і судової тяганини та відповідальності перед звільненими працівниками, так, як вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Апелянт стверджує, що відповідальність ДСНС України перед нею настає саме на підставі вимог ч.3, ч.4 ст.92 ЦК України, як юридичної особи, яка недобросовісно, не розумно та з перевищенням своїх повноважень діяла в інтересах 47 ППЧ. Вказує , що утворення 47 ППЧ відбулося з грубими порушеннями чинного законодавства України, зокрема зазначає, що створили юридичну особу, але не передали майно для досягнення поставленої мети, затвердили положення, як для свого представництва, на підставі якого здійснювала свою діяльність 47 ППЧ, а не статут, як для юридичної особи, ГУ ДСНС у Дніпропетровській області приймало та переводило своїх працівників з організації в організацію, ГУ ДСНС у Дніпропетровській області укладало договори на виконання роботи по захисту від пожеж з підприємством, а виконувало ці договори саме 47 ППЧ. Позивач вважає, що юридичною особою 47 ППЧ керували усі кому не лінь, і само ДСНС України, і по суті його філія в області ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, тобто на думку позивача 47 ППЧ, як юридична особа повністю підзвітна та підконтрольна і територіальному органу Головному управлінню ДСНС України у Дніпропетровській області, і самому ДСНС України, вважає, що 47 ППЧ є просто структурним підрозділом ДСНС України - представництвом, але офіційно залишається юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном, якого у цієї юридичної особи просто немає.

Також, позивач наголошує на тому, що згідно записів в її трудовій книжці приймала її на роботу і звільняла не 47 ППЧ, а саме ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, що свідчить про те, що трудовий договір з нею укладало не 47 ППЧ, а ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. Апелянт погоджується з висновком суду, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є належним відповідачем у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Державна служба України з надзвичайних ситуацій, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог до 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 19 січня 2018 року наказом голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій №39 ОСОБА_3 прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації, а ОСОБА_1 після початку процедури ліквідації не зверталася до голови ліквідаційної комісії із заявою про включення грошових вимог щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів, тому її вимоги заявлені поза процедурою встановленою Законом, а отже не можуть бути задоволені.

Відмовляючи в задоволенні позову до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, суд виходив з того, що ця служба не є юридичною особою, із якою позивач безпосередньо перебуває у трудових відносинах, та не є власником або правонаступником прав та обов'язків ліквідованої 47 ППЧ з охорони об'єктів, а тому є неналежним відповідачем по справі.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Матеріалами справи і судом встановлено, що згідно наказу №11 від 03 лютого 2009 року позивача ОСОБА_1 прийнято на посаду диспетчера в 47 Професійну пожежну частину по охороні ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» (а.с.11).

З 01 грудня 2009 року, згідно наказу №122 від 30 листопада 2009 року, позивача призначено на посаду інженера в 47 ППЧ (а.с.11).

Згідно наказу №231 від 23 серпня 2012 року, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи аварійно-рятувальних робіт в 47 ППЧ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (а.с.11).

З 02 червня 2013 року, згідно наказу №44 від 01 червня 2013 року, позивача призначено на посаду начальника групи аварійно-рятувальних робіт в 47 ППЧ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів (а.с.12).

30 травня 2016 року ОСОБА_1 на підставі Наказу №236 від 25 травня 2016 року звільнено з посади начальника групи з аварійно-рятувальних робіт 47 Професійної пожежної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду дніпропетровської області від 13 липня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення сум та стягнуто з 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на користь позивача недонараховані та недоплачені суми по заробітній платі - 114,75 грн., по відпускним та лікарняним - 892,92, а всього до стягнення 1007,67 грн. Рішення набуло чинності 13 грудня 2017 року (а.с.27-32).

Частинами першою, третьою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

З матеріалів справи, також вбачається, що наказом голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19 січня 2018 року №39 ОСОБА_3 прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації. Утворено комісію з припинення 47 ППЧ та затверджено її персональний склад (а.с.77-79).

Пунктом 3 даного Наказу визначено строк подання кредиторами вимог до 47 ППЧ у два місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення 47 ППЧ.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань головою комісії з припинення або ліквідатором є Касьянов Г.О. (а.с.187-190), який з дня початку процедури ліквідації підприємства здійснює повноваження органів управління, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, з початком процедури ліквідації голова комісії з припинення або ліквідатор підприємства, яке ліквідується, здійснює під час ліквідаційної процедури повноваження органів його управління.

Підприємство зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та статус самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації і внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом 17 січня 2018 року, а вже 19 січня 2018 року було прийнято рішення про припинення юридичної особи ППЧ 47 та розпочалася процедура ліквідації 47 ППЧ.

Початок процедури ліквідації ППЧ 47 та створення комісії з припинення унеможливлює стягнення працівником гарантованих на випадок звільнення сум в інший спосіб, аніж шляхом звернення до голови зазначеної комісії із заявою про включення грошових вимог щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Проте, як вставив суд ОСОБА_1 із даною вимогою не зверталася до ліквідатора.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, реалізація головою комісії з припинення, повноважень щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів впливає на те, чи будуть захищені трудові права працівника у його правовідносинах з 47 ППЧ як роботодавцем.

Відповідно до вищенаведеного після початку процедури ліквідації вимоги кредиторів задовольняються в порядку черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом, така позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17.

Як встановлено судом, 47 професійна пожежна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів є юридичною особою та підпорядковується ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області (територіальний орган). Він несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. ППЧ не несе відповідальність за зобов'язанням територіального округу, ДСНС України, відповідно територіальний орган та ДСНС України не несуть відповідальності за зобов'язанням ППЧ.

Довід апелянта про те, що вона погоджується з висновком суду, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є належним відповідачем у справі, колегія суддів не сприймає, оскільки пропуск частки «не» є опискою, яку відповідно до вимог ст.269 ЦПК України суд може виправити з власної ініціативи або за заявою учасників справи, і це не може бути підставою для скасування судового рішення.

Отже, на думку колегії суддів, з'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи позивача і заперечення відповідачів та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: