Провадження №2/524/978/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У грудні 2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 03 березня 2016 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3
У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який є їй сином та ніколи не проживав у квартирі та не проживає, що підтверджуються актом ТОВ «Житлорембудсервіс» про непроживання, виданого 23 листопада 2018 року.
Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.
Ухвалою судді від 04 січня 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року розгляд справи було відкладено у звязку із неявкою відповідача ОСОБА_2 та постановлено повідомити відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового звязку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не прибув, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомляв.
Представник третьої особи Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, керівництво якого було повідомлене про час, дату та місце розгляду справи належним чином, просило справу розглянути за їх відсутності.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 03 березня 2016 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3
У вказаній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та її син відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» № 8488/32 від 23 листопада 2018 року.
Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Факт тривалого не проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 862 від 23 листопада 2018 року.
Відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позову та фактично визнав позов.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення згідно ст. 405 ЦК України, оскільки не проживає у вказаному житловому приміщенні більше одного року.
Суд також врахував правовий висновок ВССУ викладений в ухвалі від 09 листопада 2017 року за № 598/1718/16-ц та правову позицію ВСУ у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Зокрема, ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. за ставкою згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» станом на день подання позову.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280-282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 311 в будинку № 63 по вул. Київській в м. Кременчуці.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (згідно довідки Міністерства доходів та зборів надати РНОКПП не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати), зареєстрований та проживає за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданоїупродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: