Провадження №2/523/1205/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-660/160-302 від 07.08.2008 року (далі - Договір № 08-660/160-302), що укладено між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» код за (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство " Укрсоцбанк") та вказує, що зазначений договір був укладеним з нею під впливом омани із сторони Банку та з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон ), Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (далі - Постанова № 168), в редакції, що діяли на час його укладання, Цивільного Кодексу України та норм діючого законодавства; документальне оформлення операцій Банком з надання кредиту не відповідає вимогам нормативно - правових актів, які були чинними на момент укладання договору № 08-660/160-302. Про зазначені обставини вона довідалась після того, як банк почав у березні 2018 року вимагати від неї повернення кредиту в невідомих для неї сумах та розмірі. Викладене призвело до сумнівів у правомірності дій Банку, що вказані суми не узгоджувалися з умовами договору № 08-660/160-302, у зв`язку з чим, на замовлення позивача було проведено експертне дослідження договору про надання не відновлювальної кредитної лінії, з висновку якого вона дізналась про порушення своїх прав, за захистом яких вона звернулась до суду. Також позивачка зазначає, що Договір №08-660/160-302 не відповідає вимогам ст. ст.11, 18 Закону №3161-ІV, зокрема, позичальнику як споживачу фінансових послуг банку не надано повної інформації про кредитні умови, а саме: інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту; недостовірну інформацію про дійсну вартість та перелік необхідних до сплати комісій Банку, супутніх послуг на користь третіх осіб та їх нормативної обґрунтованості; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг ( нотаріуса, страховика, експерта тощо), пов`язаних із одержанням кредиту та укладанням договору; інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним; всупереч п.3.2 Постанови №168 графіки погашення кредитних коштів з сукупною вартістю кредиту у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання за результатами отримання кожного траншу окремо не складались; графік погашення кредиту Банком розрахований за умови використання усього ліміту кредитної лінії за увесь час користування кредитними коштами (400 000дол. США), що документально не підтверджується; при встановленій договором відсотковій ставці 15 % фактично реальна процентна ставка становить 19,8%.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Зазначені обставини є порушенням вимог ст.18, 19 Закону щодо несправедливих умов договору, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та щодо нечесної підприємницької діяльності.

Вважає, що її права, як споживача, порушуються спірним договором й з посиланням на зазначені обставини просить визнати договір № 08-660/160-302 недійсним.

Ухвалою суду від 14.08.2018 р. відкрито провадження у справі за вказаним позовом та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2018 р. розгляд справи за позовною заявою призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

На адресу суду надійшов письмовий відзив банку на позовну заяву без номеру та без дати, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з обставин викладених у відзиві, наполягаючи на тому, що позовні вимоги є необґрунтованими, наголошує, що не згоден з правовою позицією позивача щодо введення в оману, вважає що позивачем не надано належних та допустимих доказів, та наполягав, що договір не може бути визнаний недійсним судом, якщо сторони пройшли всі стадії його укладення - досягнення згоди з усіх істотних умов договору, надання цієї згоди необхідної форми, якої вимагає закон, передання майна у випадках встановлених законом, державна реєстрація договору у випадках, коли така вимагається законом. Банк не погоджується з доводами позивача щодо порушення вимог п.2.1 Постанови №168, оскільки договір №08-660/160-302 містить всі передбачені законом відомості, позивач була ознайомлена із змістом договору та додатками до нього, про що свідчить її власноручний підпис на документах, отримала свою копію договору з додатками, в яких на вимогу законодавця визначені все платежі за кредитом. Умовами договору не передбачено укладання нових графіків платежів, нових розрахунків сукупної вартості кредиту до кожного з траншів та невід`ємною частиною договору є Додаток 3, який в повній мірі відповідає вимогам Постанови №168 та Закону. Зазначає, що висновок експерта своїм змістом не може бути достовірним та допустимим доказом, він з ним не погоджується, оскільки експерт при складенні даного висновку вийшов за межу своїх повноважень, з висновком експерта не погоджується, розрахунки викладені у висновку не мають за собою обґрунтування не відповідають умовам договору №08-660/160-302 та суперечать його змісту. Вважає, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, що встановлений ст.257 ЦК України, тобто строк звернення до суду слід рахувати з моменту укладення спірного договору - 07.08.2008 р. Також повідомив, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» змінило назву на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що підтверджується статутом товариства, згідно п. 1.2 якого 26 квітня 2018 року.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погодився, зазначає, що при укладенні та виконанні спірного правочину Банк свідомо та навмисно ввів позивача в оману щодо істотних умов договору №08-660/160-302, його ціни, сукупної вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг ( нотаріуса, страховика, експерта тощо), пов`язаних із одержанням кредиту та укладанням договору, абсолютного значення подорожчання кредиту та реальної відсоткової ставки з метою привернення уваги до фінансової послуги саме цього кредитора. Відсутні будь-які документи Банку, які б свідчили про ознайомлення Позивача в письмовій формі з усіма умовами кредитування перед укладанням договору №08-660/160-302, окремого пункту, який підтверджує виконання Банком вимог п.2.1-2.4 Постанови №168 щодо ознайомлення Позивача в письмовій формі з усіма умовами перед укладанням договору №08-660/160-302, договір та додатки до нього також не містять. Споживачу надано спотворену інформацію про дійсну вартість комісій банку, вартість супутніх послуг на користь третіх осіб та їх нормативної обґрунтованості. Графік платежів в розрізі періодів з детальним розписом сукупної вартості кредитних коштів (Додаток 3 до договору) було здійснено з урахуванням тієї умови, що позичальник використав увесь ліміт кредитної лінії у розмірі 400 000 доларів США на максимально можливий термін дії договору при розрахунку було враховано лише вартість відсотків та часткову вартість усіх супутніх послуг, до такого розрахунку, окрім тіла кредиту, також не приймались комісія за оформлення кредитної справи та за оформлення додаткової угоди, що суттєво впливає на підсумкове значення абсолютного подорожчання в сторону збільшення. Представник відповідача не має кваліфікації судового експерта, якщо висновки експерта викликають сумніви щодо їх правильності Відповідач повинен був звернутися до суду із клопотанням про призначення експертизи або провести експертизу на його замовлення і подати до суду такий висновок. Доводи Позивача щодо введення в оману підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема первинними документами, квитанціями, банківськими виписками за спірним договором, листуванням сторін, експертним дослідженням та інш. Про порушення своїх прав Позивач дізналась у березні 2018 року, з позовом до суду звернулась у серпні 2018 року, таким чином строк позовної давності, що встановлений ст.257 ЦК України нею не пропущено.

29.11.2018 року через канцелярію суду представник позивача подала клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, про витребування доказів та допит експерта. Представник позивача просила суд витребувати у Банку інформацію та документи:

- щодо зарахування Банком повернутих кредитних коштів за договором № 08-660/160-302 окремо по призначенням платежів: -«повернення тіла кредиту»; -«сплата відсотків»; -«сплата штрафних санкцій, пені, тощо»;

- детальний розпис сукупної вартості кредиту за договором № 08-660/160-302, супутніх послуг, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов`язань Позичальника, графіка погашення зобов`язань по договору;

- письмове підтвердження того, що Позичальник була ознайомлена з умовами кредиту і декількома схемами погашення кредиту до укладання договору;

- письмове підтвердження того факту, що кредитні кошти були зараховані на рахунок фонду резервування вкладів;

- письмове підтвердження обрахування виданих кредитних коштів на балансовому або за балансовому рахунку.

Ухвалою суду від 13 грудня 2018 р. вирішено продовжити розгляд справи у загальному провадженні.

Ухвалою суду від 20 грудня 2018 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

29 січня 2019р. представник позивача звернулась суду з заявою про заміну первісного відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ЄДРПОУ 328016) на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) та просила розглянути дану заяву за її відсутності та Ухвалою суду від 05 лютого 2019 р. замінено Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ЄДРРПОУ 328016) на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ЄДРРПОУ 00039019).

Представник позивача надала заяву про підтримання позовних вимог та клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення заперечувала.

Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся неодноразово належним чином, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання 05.03.2019 року відповідач явку уповноваженого представника також не забезпечив, натомість, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про відкладення засідання на іншу дату, при цьому причин необхідності такого відкладення та обставин їх поважності у поданій заяві не зазначив.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами у їх сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 07.08.2008 року між позивачем та відповідачем, було укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №08-660/160-302, згідно до умов якого, відповідач прийняв на себе зобов`язання надавати позивачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Пунктом 1.1.1 Договору № 08-660/160-302 передбачено надання кредиту окремими частинами (Траншами) зі сплатою 15% річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною договору з досягненням максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 400000,00 доларів США.

Згідно з п. 1.1.2. Договору № 08-660/160-302 про надання не відновлювальної кредитної лінії, погашення кредиту проводиться відповідно до графіку - щомісячно, починаючи з серпня 2009 року по липень 2018 року, рівними частинами у сумі 3 669,72 доларів США, а в серпні 2018 року у сумі 3 670,24 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.08.2018р. Детальний розпис сукупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведено в Додатку 3 до Договору.

В якості забезпечення виконання зобов`язань позивача перед Банком за цим Договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Банку між останнім та майновим поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Укрнафтоагропром» було укладено іпотечний договір нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 445,1 кв.м. (п. 1.4.1.Договору), який 07.08.2008 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстровано в реєстрі за № 107.

Згідно п.2.1. Договору № 08-660/160-302 Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів з позичкового рахунку №2203_ на поточний рахунок Позичальника №2620_ , який відкритий у валюті кредиту на підставі письмової заяви Позичальника. Такий кредит згідно п.2.2. Договору № 08-660/160-302, вважається наданим в момент перерахування грошових коштів з позичкового на поточний рахунок. В свою чергу, нарахування відсотків за наданим кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту за методом «факт/360» (п.2.3. Договору № 08-660/160-302). Сплата процентів за використані кредитні кошти здійснюється Позичальником у валюті кредиту на рахунок №2208_ (п.2.4. Договору № 08-660/160-302). Нарахування та сплата відповідних комісій здійснюється на рахунку Позичальника за №0008 (п.2.5. Договору № 08-660/160-302) в порядку, в сумі та в строки, що встановлені Тарифами.

Пунктом 2.2. Договору № 08-660/160-302 передбачено, що кредит вважається наданим в момент перерахування коштів в повній та частковій сумі з позичкового рахунку зазначеного в пункті 2.1. цього Договору № 08-660/160-302 на підставі письмової заяви Позивальника на перерахування коштів за рахунок Кредиту

В період дії Договору № 08-660/160-302 з 07.08.2008р. по 05.08.2018р. Позивачу надавались кредитні кошти у вигляді траншів 07.08.2008р. на суму 50 000 доларів США, 27.08.2008р. на суму 100 000 доларів США, 24.09.2008р. на суму 10 000 доларів США та 10.09.2008р. на суму 10 000 доларів США, що загалом складає 170 000 доларів США. Залишок по ліміту кредитної лінії згідно п.1.1.1. Договору № 08-660/160-302 у сумі 230 000 доларів США00) Позивачем не отримувався. Зазначені обставини також встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2012р. по цивільній справі № 1527/5411/12, яке набрало чинності 07.11.2012 р.

Основним нормативно-правовим актом в кредитних питаннях є Цивільний Кодекс України (ст. 1054 - 10571). Регулювання спірних правовідносин сторін визначається нормами Закону та Постановою №168 від 10.05.2007р. в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Спірний Договір № 08-660/160-302 є договором невідновлюваної кредитної лінії, що передбачає видачу і погашення кредиту кількома частинами (траншами) в межах встановленого ліміту кредитування, який визначається певною грошовою сумою.

Згідно п.2 ст.11 Закону та п.2.1-2.4 Положення №168 та передбачає обов`язок Банку перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахування процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо).

Згідно з анкетою Банку на отримання кредиту від 23.07.2008р., яка заповнювалася позивачем у паперовому вигляді, зазначено, що позивача ознайомлено з ст. 64 Глави 11 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст.222 Кримінального Кодексу України; сума кредиту - 400000 доларів США; термін - 120 місяців; графік погашення - простий. Інформація щодо умов кредитування, зокрема орієнтовної сукупної вартості кредит з урахування процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту тощо не розкрита.

Також згідно зазначеного в анкеті від 23.07.2008р. тип кредиту, що буде надаватися зазначено, як «на поповнення обігових коштів», що не відповідає п. 1.3. Договору № 08-660/160-302 «Кредит надається на наступні цілі: поточні потреби» та Детальному розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, що є Додатком 3 до Договору № 08-660/160-302 (далі - Додаток 3) де зазначено, що програма кредитування «Дисконтне кредитування з встановленням іпотеки»; вид кредиту зазначено, як «простий», що не відповідає п.1.1.2. Договору № 08-660/160-302 «…погашення кредиту проводиться відповідно до графіку - щомісячно, починаючи з серпня 2009 року по липень 2018 року, рівними частинами…».

Cлід зазначити, що відповідач при укладанні спірного кредитного договору з позичальником не проінформував позивача стосовно орієнтовної вартості кредиту, усіх супутніх послуг, переваг та недоліків схеми кредитування, натомість надав спотворену інформацію, щодо виду кредитування та умов погашення кредиту, що не відповідає вимогам імперативних норм, які були чинними на час укладення Договору № 08-660/160-302.

Витрати, що складають орієнтовну сукупну вартість кредиту, законодавцем визначено у частині д). п.2 ст.11 Закону, згідно якої сукупна вартість кредиту включає перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. Аналогічні положення встановлено пунктом 3.1. -3.4. Положення № 168.

Згідно з висновком експертного дослідження №139/с від 02.07.2018 р., який складено на замовлення позивача встановлено, що до вичерпаного переліку комісій, що мають бути сплачені позивачем згідно з пунктом 1.1.1. та Додатком № 1 «Тарифи за послуги по наданню кредитів» (далі - Додаток 1) входять разова комісія за оформлення кредитної справи у розмірі 1% від суми ліміту кредитної лінії у сумі 19 378грн. та комісію за оформлення додаткової угоди до кредитного договору у розмірі 0,20% від суми нового максимального ліміту заборгованості з максимальною сплатою 500грн. В Додатку 3 до Договору « Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту» (далі - Додаток 3) у графі «Сукупні витрати Позичальника: комісії на користь банку» зазначено разову комісію «За оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку» у розмірі 20200 грн. та «За оформлення додаткової угоди до договору» в розмірі 4040грн. В графі 5.1. Таблиці Додатку 3 враховано комісію «За відкриття позичкового рахунку», що складає 4000 доларів США, яка також не входить до виключного переліку комісій Додатку 1.

В Додатку 3 «Витрати на користь третіх осіб:» в графі «За вчинення нотаріальних дій (держмито) разова» передбачена сплата 0,10% від заставної вартості предмета іпотеки, а саме 3059грн.(3059000*0,10%), що за курсом на дату розрахунку складає 605,74 доларів США (3059/5,05). Згідно з пунктом 3.3.3. Договору № 08-660/160-302 Позичальник обов`язково повинен укладати договір страхування, однак ні вартості такої послуги, ні посилань на нормативні акти про визначення розмірів, тарифів на неї не зазначено. Інших послуг, зокрема таких, як оцінка майна, нотаріальні дії договором взагалі не передбачені.

В переліку «Витрати на користь третіх осіб: « Передача в іпотеку нерухомості» Додатку 3 в графі «Ставка страхування» щорічна страхова сума становить 0,28% від ринкової вартості предмета іпотеки, а саме 8565,2грн.( 3059000*0,28%) на рік, що за курсом на дату розрахунку становить 1696,08(8565,2/5,05) доларів США, що суперечить графі 6.1. Таблиці, де зазначено, що загальна сума обов`язкових страхових платежів за весь час користування коштами становить 2 606,97 доларів США, що на 910,89(2606,97 - 1696,08) доларів США більше ніж зазначено в переліку «Витрати на користь третіх осіб: Ставка страхування».

Графік платежів в розрізі періодів з детальним розписом сукупної вартості кредитних коштів, що є витратами Споживача, який розміщено в таблиці Додатку 3. Розрахунок у таблиці Додатку 3 було здійснено за умови використання Позичальником усього ліміту кредитної лінії у розмірі 400 000 доларів США на максимально можливий термін дії договору з 07.08.2008р. по 06.08.2008р. При розрахунку було враховано лише вартість відсотків та часткову вартість усіх супутніх послуг, що загалом складає 341 650,40 доларів США(проценти за користування 334 437,69дол.США + комісія за відкриття позичкового рахунку 4000дол.США+страхування 2606,97дол.США+державне мито 605,74дол.США). Комісія за оформлення кредитної справи (20200грн.), за оформлення додаткової угоди (4040грн.) тощо до розрахунку у таблиці Додатку 3 не приймалась. Це означає, що Споживача не було повідомлено про реальні витрати, які мають бути ним понесені за весь час користування кредитом з урахуванням використання всього ліміту кредитної лінії.

В примітці до Додатку 3 Банком також вказано, що у разі сплати Споживачем державного мита та послуг експерта, страхових платежів, може застосовуватись додатковий тариф за розрахунково - касове обслуговування, однак який розмір такого тарифу ні в примітці, ні в самому розрахунку не зазначено.

На підставі проведеного дослідження експертом зроблено висновок, що позивачу надано недостовірну інформацію про дійсну вартість та перелік необхідних до сплати комісій Банку, супутніх послуг на користь третіх осіб та їх нормативної обґрунтованості, наявність неоднозначної інформації про вартість страхових послуг в ході проведення розрахунку сукупної вартості подорожчання кредиту, що свідчить про порушення п.3.1., п.3.4. Положення №168.

В результаті дослідження Додатку 3 спірного Договору № 08-660/160-302 судом встановлено, що першому аркуші в графі «ПІП Позичальника» відомості про особу позичальника не зазначені. У графі «Програма кредитування» зазначено «Дисконтне кредитування з встановленням іпотеки»; «Тип кредитування - Разовий»; «Сума кредиту - 400 000,00 доларів США; «Дата надання кредиту 07.08.2008». Детального розпису сукупної вартості кредиту станом у вигляді реальної процентної і абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) за кожним платіжним періодом, розрахунок якого має здійснюватися шляхом підсумування всіх платежів таблиця Додатку 3 не містить, на другому аркуші таблиці Додатку 3 в графі «Усього» розрахунок реальної процентної ставки взагалі не зазначено, проте в примітках зазначається, що розрахунок реальної процентної ставки на підставі вимог Постанови Правління НБУ за № 168 від 10.05.2007 року.

Наприкінці таблиці Додатку 3 містяться дві окремі графи «Відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь Банку): 15, 08 %» та «Відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь Банку та 3 -осіб - 15,15%)». В примітці до Додатку 3 вказано, що «даним калькулятором може бути відображено графік надання траншів кредиту за умови надання Позивальнику траншів кредиту «з розрахунку повного завантаження кредитної лінії» - мається на увазі разова видача траншів кредиту».

Додаток 3 викладено на двох аркушах та надруковано шрифтом у розмірі від 8 кегеля та нижче, що унеможливлює прочитати деякі частини документу (числові значення, примітки тощо) без застосування спеціальних збільшуючих пристріїв. Крім цього, Додаток 3 з боку відповідача підписано тільки на другому аркуші невідомою особою, посади та прізвища якої не зазначено. У той же самий час, для надання документам, що походять від юридичної особи офіційної сили вони мають бути підписані повноважними особами, повноваження яких визначені Статутом чи/або довіреністю та засвідчені печаткою такою юридичної особи.

З урахуванням викладеного суд критично оцінює зазначений детальний розпис сукупної вартості кредиту, визначення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту.

Висновком експертного дослідження №139/с від 02.07.2018 р. встановлено, що виходячи з даних, які містяться в у таблиці Додатку 3 в результаті, значення реальної процентної ставки за умови використання всього ліміту по кредиту на весь час дії договору складає 18,54% = 741650,4 : 400000 : 3651 * 365, що на 3,39% (18,54-15,15) більше ніж розраховано Банком. Позивачу було видано у користування кредитних коштів по Кредитному договору на загальну суму 170 000,00 доларів США та не було використано всього ліміту кредитних коштів, отже база нарахування відсотків змінювалась, Споживачеві необхідно було надати графік погашення кредитних коштів та усіх супутніх послуг на кожен Транш окремо, що вказує про допущені порушення пунктів 3.2. - 3.3. Положення №168. Графік погашення кредиту зазначений у таблиці Додатку 3 Банком розрахований за умови використання усього ліміту кредитної лінії за увесь час користування кредитними коштами (400 000 дол.США), що документально не підтверджується, чим порушено п.3.3. Постанови №168. На момент укладання Договору № 08-660/160-302 за умови не отримання позивачем залишку по ліміту кредитної лінії (230 000дол.США) та з урахуванням того, що вже отримані кредитні кошти та нараховані відсотки за ними достроково погашено не буде, сукупна вартість кредиту у вигляді реальної процентної ставки складає 19,8%, та у вигляді абсолютного подорожчання становить 167 327,55доларів США. Загальна вартість кредиту перевищує реально отриману суму кредиту у 1,98 рази.

При встановленій договором відсотковій ставці 15 % фактично реальна процентна ставка становить 19,8%. При встановлених договором умовах (п.1.1.2, Додаток 3), відповідно до графіку кредит має бути у користуванні 109 періодів. За період з 05.09.2008р. по 30.04.2014р. в рахунок погашення тіла кредиту зараховано платежів позичальника на суму 197,49дол. США, залишок тіла кредиту майже не зменшувався, то й відповідно, база нарахування відсотків теж не змінювалась, а тому загальний розмір нарахованих до сплати відсотків за аналогічний період склав 144 802,71дол. США.

Також суд звертає увагу, що на момент укладання спірного Договору №08-660/160-302 були чинними норми Закону №3161-ІV, у тому числі щодо обов`язку банку до укладання кредитного договору повідомити позичальнику зазначені вище обов`язкові відомості .У подальшому зазначені норми Закону були конкретизовані та деталізовані Постановою 186 , які розроблені у відповідності до ст. 11 Закону, затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Листом від і 16.06.2007 року за N40-117/2093-6134 «Про окремі питання практичного застосування Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту «Національний Банк України вказав, що :« Метою розробки Правил було встановлення єдиного для усіх банків порядку надання споживачу повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту».Національний Банк України вказує при цьому, що : При визначенні переліку супутніх послуг банки мають керуватися положеннями ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України(відповідно до яких об`єктом зобов`язання є дії однієї сторони на користь другої), а також вимогами частини 17 статті 1 Закону частини 5 статті 1 розділу I та статті 4 розділу II Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" У зобов`язанні мають бути чітко визначені його суб`єкти та конкретизований його об`єкт. Відсутність або невизначеність (недостатня визначеність) зазначених елементів зобов`язання може бути підставою для оспорювання (або невизнання) факту виникнення зобов`язальних відносин. У разі декларування банком у договорі зі споживачем будь якої послуги, споживач має право не тільки знати в деталях предмет задекларованої послуги, а також отримати зазначену послугу належної якості, відповідно до умов договору. "

Позивач в позовній заяві, як на підстави позову зокрема посилалася на те, що відповідач по відношенню до позивача застосував оману свідомо та навмисно ввів позивача в оману щодо істотних умов Договору № 08-660/160-302, його ціни, сукупної вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг ( нотаріуса, страховика, експерта тощо), пов`язаних із одержанням траншів кредиту та укладанням договору, абсолютного значення подорожчання кредиту та реальної відсоткової ставки з метою привернення уваги до фінансової послуги саме цього кредитора. А звернення відповідача у березні 2018 р. де зокрема було зазначено, що Відповідач пропонує сплатити борг за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії, сума якого станом на 02.03.2018 року становить 271117,74 долара США без зазначення розрахунку сум та з чого вони складаються, призвело до сумнівів у правомірності дій Банку, що вказані у виконавчому написі суми не узгоджувалися з умовами Кредитного договору. Омана є триваючим явищем й особа дійсно тривалий час може й не здогадуватися про неї, а відтак й не ставити під сумнів дії іншої сторони договору.

Ст.230 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З урахуванням зазначених норм закону, суд не бере до уваги посилання відповідача в його відзиві на позов, що позивачу було відомо про всі істотні умови спірного договору, оскільки вона ознайомилась та поставила особистий підпис, отримала кредитні кошти, та нею не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували укладення договору під впливом омани, та відхиляє з урахуванням встановлених судом обставин даної справи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності як таке, що не ґрунтується на нормах закону та не відповідає дійсним обставинам.

Відповідач помилково пов`язує початок перебігу строку позовної давності лише з датою укладання кредитного договору.

Згідно ч.1. ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти (постанова № 6-152цс14 Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2014р.(далі за текстом Постанова ВСУ № 6-152цс14; Рішення КСУ№ 15-рп/2011). Враховуючи вказане, необхідно звернути, що відповідно до Постанова ВСУ № 6-152цс14, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Відповідач, посилаючись одночасно на строк позовної давності та одночасно на те, що про умови Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії позивачу було відомо на час укладення правочину станом на 07.08.2008 р. та вона мала можливість звернутися до особи, що має юридичну освіту для отримання консультацій чи перед укладенням правочину, або після 07.08.2018 р. - дати укладання та підписання оспорюваного договору, але в розумні строки, стверджує про відсутність порушень з боку Банку при укладанні спірного договору.

Посилання на відсутність порушень з боку Банку при укладанні спірного договору вимог закону фактично підтверджує доводи позивача про те, що такий початок пов`язаний був саме з діями банку та зверненням до позивача із повідомленням у березні 2018 р. без номеру, без дати та без підпису уповноваженої особи Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки де зокрема було зазначено, що відповідач пропонує сплати борг за спірним договором, сума якого станом на 02.03.2018 року становить 271117,74 долара США, що відповідно до курсу НБУ станом на 02.03.2018р. складає 7230573 грн. З вимогою про сплату боргу Позивач не погодилась та звернулась до Банку з проханням повідомити з чого складається ця сума та про час виникнення заборгованості. Листом №04.3.-02/96-3406 від 12.04.2018 р. на звернення Позивача Відповідач інформацію про стан кредитної заборгованості не надав.

Слід також зазначити, що вимоги ухвали суду про витребування доказів, а саме надати детальний розпис сукупної вартості кредиту за договором № 08-660/160-302, супутніх послуг, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов`язань Позичальника, графік погашення зобов`язань по договору відповідачем також не виконано.

Позивач вказує, що вимоги відповідача щодо стягнення з позичальника невідомих сум й слугувало підставою для позичальника вперше засумніватися в добросовісності дій банку по відношенню до неї. Висновок відповідача про те, що позивач якимось чином могла бути обізнана на час укладення нею договору про надання не відновлювальної кредитної лінії про порушення її прав та могла звернутися до особи, маючий юридичну освіту для отримання консультацій чи перед укладенням правочину, або після, спростовується наданими до суду доказами, що для з`ясування цих обставин були необхідні інші спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд враховує, що позивач, на відміну від відповідача, не є спеціалістом в сфері кредитування та відповідно не знав та не міг знати усі тонкощі кредитування, зокрема які стосуються визначення та розрахунків ефективної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту тощо.

При вирішення даного питання, суд бере до уваги викладене в п.п.9,13,14 преамбули Директиви Європейського Парламенту та Ради 2005/29/ЄС від 11.05.2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики, відповідно до яких вказується, що: оскільки фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Для підтримання впевненості споживачів загальна заборона несправедливих видів торговельної практики однаковою мірою повинна застосовуватись до тих із них, що виникають як за межами контрактних відносин між торговцем та споживачем, так і під час виконання укладеного контракту."

Суд також враховує, що будь-які сумніви під час вирішення спорів мають тлумачитися саме на користь споживача, як більш слабкої сторони договору на чому й наголошується в Рішення № 15-рп/2011 й Конституційного суду України , в якому вказано, що "… споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань" ).

Доводи відповідача, що сторонами у Додатку 1 визначено платежі, які мають бути сплачені на користь Банку, а у Додатку № 3 викладені також додаткові витрати, які можуть бути понесені позичальником на користь третіх осіб суперечить п.3.1., п.3.4. Положення №168, оскільки таким витрати ним вже було включено в розрахунок сукупної вартості подорожчання кредиту Додатку № 3. Доводи відповідача, що платіж в сумі 4000,00 доларів США (комісія за відкриття поточного рахунку) наявний в обох додатках до спірного договору спростовуються Додатком 1, який зокрема таких платежів не містить.

Щодо незгоди відповідача с висновком експертизи, суд зазначає, що якщо висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності відповідач може скористатись правами, передбаченим положеннями ст.103 ЦПК України, та звернутися до суду із клопотання відповідно до ст.103 ЦПК України про призначення судом експертизи або згідно з ст.106 ЦПК України, та провести експертизу на його замовлення і подати до суду такий висновок. Протягом розгляду справи відповідач наданими законом правами не скористався.

За положеннями ст. ст. 11, 18 Закону №3161-ІV до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону №3161-ІV підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Згідно з Додатком 3 спірного договору розрахунок платежів здійснювався за умови видачі кредиту разовим траншем у сумі 400 000,00 доларів США на дату надання кредиту - 07.08.2008 р., який Споживачем 07.08.2008 р. у сумі 400 000,00 доларів США отримано не було. При цьому розрахунок комісій та інших платежів на користь третіх осіб було зроблено виходячи з умови, що максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом в сумі 400000 доларів США вже отримано.

Виходячи з викладеного щомісячні платежі (Додаток 3), незважаючи на фактично надані кредитні кошти, повинні погашатися, відповідно до графіку - щомісячно, починаючи з серпня 2009 року по липень 2018 року, рівними частинами у сумі 3 669,72 доларів США, а в серпні 2018 року у сумі 3 670,24 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.08.2018р., яке зазначено у пункті 1.1.2 договору є непропорційним (нарахування відсотків за наданим кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту за методом «факт/360» згідно з п.2.3. договору) у порівнянні з обсягом фактично наданих коштів та процентної ставки та суперечить пункту п. 1.1.1. договору щодо надання кредиту окремими частинами (Траншами) зі сплатою 15% річних за кредитом та комісій з досягненням максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 400000,00 доларів США, а не разовим траншем в сумі 400000,00 доларів США, як зазначено як зазначено у Додатку №3.

При цьому, укладання графіків платежів, розрахунки сукупної вартості кредиту до кожного з фактично одержаних траншів умовами Договору не передбачено.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що умови договору, в яких споживач зобов`язаний сплачувати платежі за користування коштами, які він не отримав, є несправедливими та такими, що призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Умови викладені в п. 1.1.2. Договору, яким передбачено, що погашення кредиту проводиться відповідно до графіку - щомісячно, починаючи з серпня 2009 року по липень 2018 року, рівними частинами у сумі 3 669,72 доларів США, а в серпні 2018 року у сумі 3 670,24 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.08.2018р. та детальний розпис сукупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведене в Додатку 3 до Договору, яким відображено графік надання траншів кредиту за умови разової видачі кредиту суперечить пункту 1.1.1 Договору, та визначенню кредитної лінії, яка передбачає, що видача і погашення кредиту кредитних коштів здійснюється у межах встановленого ліміту кількома частинами (траншами), пункту 2.2. договору, яким передбачено, що кредит вважаться наданим в момент перерахування коштів в повній або частковій сумі та пункту 2.3. договору, яким передбачено нарахування відсотків за наданим кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту за методом «факт/360».

Враховуючи наявні невідповідності в умовах Договору №08-660/160-302, а також те, що п.1.1.2. Договору та розрахунки зроблені в Додатку 3 суперечать виду кредитування у вигляді кредитної лінії, наданню кредитних коштів окремими частками (Траншами) в різні терміни під цільові потреби кредитора та Положенню №168, суд погоджується з доводами позивача щодо введення в оману відносно істотних умов договору №08-660/160-302.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України).

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

З квитанції №7 від 20.07.2018 року вбачається, що позивач оплатила за проведення експертного дослідження 30500,00 грн., а також позивачем сплачено судовий збір за подачу клопотання про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України від 29.11.2018 року в розмірі 352,40 гривень.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені нею витрати на проведення експертизи та судовий збір за подачу клопотання про витребування доказів.

За вимоги про стягнення аліментів судовий збір при зверненні до суду не сплачувався і відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, враховуючи, що судовий збір у сумі 768,40 грн. за позовні вимоги при звернення до суду позивачем не сплачувався, його слід стягнути в дохід держави.

Керуючись ст.ст.203, 220 ЦК України, нормами Закону України " Про захист прав споживачів"( в редакції, що була чинною на час укладання спірного договору), ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 197-200, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №08-660/160-302 від 07.08.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", що з 09 серпня 2018 року змінило свою офіційну назву на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", 03150, м.Київ, вул.Ковпака, 29, код за ).

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код за ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із витрат за проведення експертного дослідження 30500,00 грн. (тридцять тисяч п`ятсот) гривень та судовий збір за подачу клопотання про витребування доказів у розмірі 352,40 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код за ) судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.03.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: