Провадження № 2/761/1730/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні у заочному порядку в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі по тексту відповідач), у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 68 167,82 грн., а також сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2017 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві, по вул. Тулузи, 4 відбулась ДТП за участю автомобіля &#171;FAW&#187; д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Infiniti», д.н.з НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ "СТ "Домінанта" згідно з Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1427685. 25.09.2017 р. позивач звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 05.10.2017 р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до складеного Звіту №613/9-17 СОД ФОП ОСОБА_3 від 02.10.2017 року, вартість матеріального збитку складає 86 885,49 грн. Проте, в результаті розгляду наданих позивачем до відповідача документів, відповідач 06.04.2018 р. перерахував страхове відшкодування у розмірі 18 717,67 грн. та пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з тни страховика у розмірі 1 529,15 грн. Позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачене на його користь відповідачем становить 68 167,82 грн. (86 885,49 грн. (вартість матеріального збитку) - 18 717,67 грн. (здійснена виплата)), що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом

У судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачам з відміткою працівника поштового відділення «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 18.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи.

03.12.2018 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 04.12.2018 року призначено спрощене позовне провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Infiniti», д.н.з НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4).

23 вересня 2017 року о 16 год. 00 хв. по вул. Тулузи, 4 в м. Києві, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем FAW д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Infiniti д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 В діях ОСОБА_2 вбачається порушення п. 13.1 та п. 2.3 (б) ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності в межах санкції вказаної статті (а.с. 7).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки &#171;Infiniti&#187; д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» у відповідності до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1427685, який є діючим на момент ДТП (а.с. 8).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №613/9-17 від 02.10.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Infiniti QX 56, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 86 885,49 грн. (а.с. 9-21).

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями статті 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов'язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Отже, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні розяснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Оскільки ДТП сталося з вини ОСОБА_2, розмір страхового відшкодування становить 86 885,49 грн., яку страховик повинен був сплатити.

Як вказував позивач та підтверджено листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12.04.2018 №3927/12-12, позивачу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 18 717,67 грн. та пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика у розмірі 1 529,15 грн. (а.с. 22-23).

Оскільки ДТП, яка мала місце 23.09.2017 року, є страховим випадком, скоєна з вини ОСОБА_2, дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, позивачу заподіяно шкоду.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

Таким чином, різниця між розміром матеріального збитку та сплаченою частиною страхового відшкодування в сумі 68 167,82 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 636, 979 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 137, 139, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення страхового відшкодування, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 різницю між розміром матеріального збитку та сплаченою частиною страхового відшкодування в сумі 68 167,82 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», , адреса м. Київ, пров. Індустріальний, буд. 23.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2019 року