КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2477/2019
справа №373/635/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухвалене під головуванням судді Керекези Я.І. 01 листопада 2018 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В квітні 2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 38708,62 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 01 вересня 2015 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній погодився, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Позивач вказує, що згідно із цим договором позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно із доводами позовної заяви позичальник отримав 8000 грн., при цьому кредитний ліміт може змінюватися за ініціативою банку.

У зв"язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов"язань станом на 22 березня 2018 року заборгованість становить 38708,62 грн., що складається з:

- 2835,93 грн. тіло кредиту;

- 5949,62 грн. відсотки за користування кредитом;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 1819,46 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог.

Посилається на необґрунтованість висновків суду про недоведеність позовних вимог та вказує, що відповідач їх не заперечив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами саме кредитного договору.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на наявних у справі доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов»язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст.634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст.207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт АТ "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сторінці банку в мережі Інтернет та можуть змінюватися, проте клієнт зобов"язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Частина 1 ст.76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частини 1 та 2 ст.77 ЦПК України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частини 1-5 ст.95 ЦПК України встановлюють наступне:

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Підставою цього позову є невиконання кредитних зобов"язань, що пов"язані із видачею кредитних коштів. Відтак позивач має довести факт укладення кредитного договору на певних умовах.

Як на підставу виникнення кредитних правовідносин банк послався на Анкету-заяву. В матеріалах справи наявний документ із такою назвою, проте ознайомлення із ним у повному обсязі є неможливим, фрагменти документу в частині анкетних даних читаються з ускладненнями, інша частина є недоступною для читання повністю, що не дозволяє можливості дійти висновку, що ця Анкета-заява є основою договірних відносин.

Судом першої інстанції позовна заява залишалась без руху та вказувалось на те, що ознайомлення із певними документами є неможливим.

Отже, зі змісту цього документу неможливо дійти висновку про виникнення кредитних правовідносин.

Окрім того, використання даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" є можливим лише за умови, що є відомим вид отриманої кредитної картки, інакше втрачається зв"язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи. У Витязі з Тарифів наводяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт: Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна Contract; Універсальна GOLD.

При цьому, для карток "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та "Універсальна Contract" процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати.

Проте Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити конкретні умови, на яких укладено договір за умови доведеності факту його укладання.

Відтак є вірним висновок суду першої інстанції щодо недоведеності факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування, та прийняття відповідачем цих умов.

Щодо довідки про зміну умов кредитування, то цей документ також не можна вважати належним та допустимим доказом з огляду на таке.

За загальним правилом документ має юридичну силу, якщо є можливим установити джерело його походження та засвідчення достовірності наведеної у ньому інформації підписом уповноваженої не те особи.

Довідка є документом інформативного характеру, проте вона не містить необхідних реквізитів, які б наділяли її юридично значимою силою, зокрема відступній підпис із вказівкою на уповноважену особу, яка її склала, дату видачі довідки та номер, відтак вона не може вважатися достовірною і до уваги судом апеляційної інстанції не приймається (статті 79, 95 ЦПК України).

Окрім того, відповідно до змісту довідки вона стосується карти із номером 5211 5373 1769 5406, Універсальна 55 днів, при цьому банком надається дві виписки:

1) щодо основної карта 4149 **** **** 0334 за період з 02 вересня 2015 року по 22 березня 2018 року

та

2) щодо основної карти 9992 **** **** 4419, яка також включає дані по карті 4149 **** **** 0334.

Будь-яких даних стосовно карти із номером 5211 5373 1769 5406 матеріали справи не містять.

З викладеного убачається про наявність, принаймні, трьох карткових рахунків, проте відсутній логічний зв"язок між такими рахунками та доводами позовної заяви, відомостей про перевипуск картки матеріали справи також не містять.

Відтак судом першої інстанції вірно установлено відсутність доказів про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, а отже укладення саме кредитного договору та прийняття відповідачем відповідних зобов"язань.

Сама по собі обставина наявності виписки по рахунку за відсутності договору не дає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не вказує про наявність договірних зобов"язань.

При цьому, позивач не був позбавлений можливості довести свої вимоги належними та допустимими доказами.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №492/1149/16-ц, які є обов"язковими до врахування відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, відхиляються колегією суддів, оскільки сама по собі відсутність заперечень відповідача не звільняє позивача від обов"язку доведення факту наявності кредитних правовідносин та не дає підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення, а заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова