КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2847/2019 Головуючий у 1-й інстанції Чередниченко Н.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивач пред'явила позов до відповідача, у якому просила розірвати договір № 00100 від 09.10.2015 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду на загальну суму в розмірі 30000 грн..

Зазначала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1. Між нею та ПАТ «Київенерго» 09.10.2015 року було укладено договір № 00100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У її квартирі було встановлено два лічильники гарячої води. Упродовж опалювальних сезонів 2015-2016 р.р., 2016-2017 р.р. відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання відповідно до договору, у зв'язку з чим нарахований відповідачем борг в сумі 15 045, 23 грн. вона не визнає. Уважає, що їй, як споживачу, неправомірними діями та бездіяльністю відповідача, як виконавця послуг з постачання гарячої води та опалення, завдано матеріальну та моральну шкоду, яка нею визначена у розмірі 30000 грн..

Рішенням Голосіївський районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водопостачання, послуг з водовідведення, що укладається виконавцем із споживачем-фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Надання послуг за договором № 00100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладений 09.10.2015 року відповідачем, належним чином не виконується, їй не було надано послуг з постачання гарячої води та опалення в квартиру АДРЕСА_1, що на її думку, є істотним порушенням договору з боку відповідача і таким чином вона була позбавлена того, на що вона розраховувала, укладаючи з відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Дана обставина є підставою для розірвання цього договору. Зазначеними діями відповідача їй спричинено матеріальну та моральну шкоду,відшкодування якої відновить порушені її права як споживача.Судом вказані обставини не враховані,що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1997 року (а.с.5).

09.10.2015 року між позивачем ОСОБА_1 (споживач) та відповідачем ПАТ «Київенерго» (виконавець) було укладено договір № 00100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно із діючими нормами, а споживач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені даним договором (а.с.6-9).

Згідно із ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, що укладається виконавцем зі споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналась, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов»язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналась. Сторона, яка приєдналась має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

В обгрунтування позовних вимог щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов»язань за вказаним договором, у зв»язку з чим, останній підлягає розірванню, позивачем надано ряд звернень до ЖЕО № 110 щодо незадовільного стану опалення в 2006 році,2007 році та в 2010 році, та відповідей на ці звернення, зокрема, і в частині того, що позивачу буде зроблено перерахунок за ті кімнати, де температура була нижче 18 градусів тепла.

Надано позивачем акт від 15.09.2017 року, відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_1 було демонтовано радіатори опалення в кількості чотирьох штук та встановлено запірну арматуру на трубопроводі центрального опалення, в зв»язку із протіканням радіаторів в даній квартирі згідно із заявою від 15.09.2017 року, а також надані ряд претензій відповідача в частині наявності заборгованості за послуги з централізованого опалення, та квитанції для сплати за послуги, з якими позивач категорично не згодна.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що перелік вказаних звернень позивача до ЖЕО №110 у вказані роки та демонтаж опалюваного обладнання за ініціативою позивача 15.09.2017 року не можуть бути визнані доказами щодо надання неякісних послуг відповідачем щодо централізованого опалення та постачання гарячої води позивачу відповідно до договору від 09 жовтня 2015 року в період 2015-2016 р.р. та 2016 -2017 р.р.,та підставою для розірвання цього договору. Посилання позивача в поданій до суду позовній заяві на ту обставину, що відповідачем неправомірно нараховані кошти за послуги, які вона фактично не отримує, наявність заборгованості, яку вона не визнає та яку відповідач намагається стягнути з судовому порядку, не може бути оцінено судом, як правова підстава для розірвання укладеного між сторонами по справі договору. Крім того, судом в ході розгляду справи було встановлено, що 01.05.2018 року ПАТ «Київенерго» припинило свою діяльність у сфері теплопостачання, у зв'язку з тим, що 24.04.2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної 30.04.2018 року з ПАТ «Київенерго» угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва повернене з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення зазначеної угоди від 30.04.2018 року, закріплено на правах господарського відання за Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, в експлуатацію якого з 01.05.2018 року перейшли котельні, теплові мережі та пункти, засоби обліку та інше майно (а.с. 139).

У зв'язку з припиненням з 01.05.2018 року діяльності ПАТ «Київенерго» у сфері теплопостачання, відповідачем було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» для клієнтів та у газеті «Хрещатик» (випуск № 48 (5099) від 04.05.2018 року) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва відносно укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, текст якого було опубліковано в газеті «Хрещатик» (а.с.140).

Судом першої інстанції також враховано ту обставину, що з 01.05.2018 року дія договору, який є предметом розгляду даної справи, припинена.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для розірвання договору.

Оскільки позивач пов'язувала позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди неналежним виконання відповідачем умов зазначеного договору, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції правильно визнав їх безпідставними, урахувавши положення ст. 22,1166 ЦК України, а також п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, яким передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В апеляційній скарзі позивач не навела докази,які б спростували висновки суду першої інстанції, не доведено належними та допустимими доказами заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди саме неправомірними діями відповідача, а всі доводи позивача зводяться до незгоди із нарахованими сумами за послуги та намагання відповідача стягнути заборгованість у судовому порядку.

Зміст апеляційної скарги повторює позовну заяву без будь-яких аргументів щодо неправильного вирішення судом даного спору.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук