Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.,

заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці адвоката ОСОБА_2

розглянувши у судовому засідання в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1 зацікавлена особа Державна фіскальна служба України Головного Управління ДФС України у Донецькій області про встановлення факту батьківства,

В С Т А H О В И В:

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Посилалася на те, що21.03.2015 року помер її батько. ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина - жилий будинок у с. Златоустівка, вул. 8 Березня, 9, Волноваського району Донецької області та земельна ділянка площею 3.7000 га на території Златоустівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер - :08:000:0397. Спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт, яким усе належне йому майно заповів заявниці - як доньці, що народилася 08 квітня 1962року в с. Златоустівка, Волноваського району Донецькій області. Заявниця своєчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса та 07.09.2016 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на жилий будинок і земельну ділянку. У 2017 році заявницю було викликано до Державної фіскальної служби з приводу оформлення спадщини за заповітом та оплати податку на вартість спадкового майна. Нульова ставка податку має місце тільки для близьких родичів.

Батьки заявниці стали жити однією родиною з 1959року без реєстрації шлюбу ( батько був у шлюбі з другою жінкою) в с. Златоустівка. Коли мати заявниці завагітніла, батько піклувався про неї, як про матір його майбутньої дитини. Визнавав себе батьком майбутньої дитини. Матеріально матір утримував. Забрав матір з дитиною з пологового будинку, коли заявниця вже народилася. Однак в свідоцтві про її народження відсутні відомості у графі батько. Відповідно чого у заявниці виникла необхідність встановлення факту батьківства.

У судовому засідання заявниця підтримала свою заяву, просила задовольнити її у повному обсязі.

Представник заявниці у судовому засіданні позов також просила задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Суд, заслухавши думку сторін та перевіривши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як

на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 10.01.2016 року померла ОСОБА_4, свідоцтво про смерть серії 1-НО № 919572, (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження заявниці вбачається, що її батьками були ОСОБА_5. запис про батька відсутній (а.с.6).

Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу встановлено. що мати заявниці 21.02.1987 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінили прізвище «Головань» на «Яцук» (а.с.6).

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного тану громадян про шлюб № 7 вбачається, що 07.03.1981 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з «Головань «на «Маджа» (а.с.7).

Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу заявниці 26.04.1997 року розірвала шлюб з ОСОБА_7 та залишила за собою прізвище Маджа (а.с.12).

Згідно копії заповіту вбачається, що ОСОБА_3 призначив спадкоємцем усього свого майна свою доньку ОСОБА_1 (а.с.9)

На підставі чого заявниці отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с.10-11).

У судовому засідання свідки ОСОБА_8П та ОСОБА_9 пояснили, що з 1959 року батьки ОСОБА_10 жили однією родиною. ОСОБА_3 визнавав себе рідним батьком відносно заявниці, а її завжди визнавав донькою. Піклувався про неї, матеріально утримував родину - свої доходи віддавав у сімейний бюджет, з яких купував продукти харчування, одяг, взуття і все необхідне для розвитку дитини. однією родиною батьки ОСОБА_1 проживало ще до її народження. а у подальшому зареєстрували шлюб.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 1 частини 1статті315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявниці та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. та поясненнями свідків.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту батьківства, і факт батьківства, який просить встановить заявниця, підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,10,12,13,81, 229,258,259,263-265,293,294,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 зацікавлена особа Державна фіскальна служба України Головного Управління ДФС України у Донецькій області про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, який помер 21 березня 2015 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У повному обсязі рішення суду складене 15 лютого 2019 року

Суддя Н.В. ПИСАНЕЦЬ