ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, ухваленого у складі судді Астахової О.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 27.11.2007 між відповідачем та банком був укладений кредитний договір №014/8051/82/64967, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 89 000 доларів США, строком до 27.11.2017 зі сплатою 14,00 % річних.

06.03.2009 між сторонами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої ОСОБА_1 збільшено строк кредиту на 120 календарних місяці (дата остаточного погашення кредиту - 27.11.2027 року), та тимчасово на період з «06» березня 2009 року до «06» березня 2010 року встановлено процентну ставку 12 % річних.

Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, проте відповідач здійснював свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 87 052,46 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУстановить 2 105 572,58 грн., з яких: 74 801,89 доларів США, що еквівалентно 1 809 263,16 грн. - заборгованість по кредиту; 12 250,57 доларів США, що в еквіваленті дорівнює296 309,42 грн. - заборгованість по відсоткам, а також судових витрат по сплаті судового збору - 31 583,59 грн.

Враховуючи наведене, просив стягнути вказану заборгованість з відповідача на користь банку.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року позов задоволено.

Справа № 755/6038/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1115/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Стягнутоз ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 052,46 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 2 105 572,58 грн., з яких: 74 801,89 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУстановить 1 809 263,16 грн. - заборгованість по кредиту; 12 250,57 доларів США, що еквівалентно 296 309,42 грн. - заборгованість по відсоткам, а також судові витратипо сплаті судового збору - 31 583,59 грн., а всього стягнуто 2 137 156, 17 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2018 заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Зазначав, що надані позивачем додатки до позовної заяви не завірені належним чином, а також позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, а відтак розмір заборгованості відповідача, зазначений в розрахунку є неправильним.

Наголошував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум.

Враховуючи наведене, відповідач просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» був укладений кредитний договір №014/8051/82/64967, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 89 000 доларів США строком до 27 листопада 2017 року зі сплатою 14,00 % річних (а.с. 12-17).

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення заборгованості згідно п. 1.3 цього договору, а саме згідно погодженого Графіку погашення та остаточне погашення кредиту до 27.11.2017 року (а.с. 18-19).

Банк перерахував відповідачу грошові кошти в обумовленому договором розмірі - 89 000 доларів США(а.с.11).

Додатковою угодою №1 від 06 березня 2009 року укладеною між сторонами позичальнику збільшено строк кредиту на 120 календарних та тимчасово, на період з 06 березня 2009 року до 06 березня 2010 року встановлено процентну ставку 12 % річних (а.с. 24-25).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/8051/82/64967 від 27.11.2007 року, станом на 16.01.2016 року у ОСОБА_1утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 052,46 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 2 105 572,58 грн., з яких: 74 801,89 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 1 809 263,16 грн. - заборгованість по кредиту; - в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2 545,83 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 61 577,01 грн.; 12 250,57 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 296 309,42 грн. - заборгованість по відсоткам - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 12 221,96 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 295 617,42 грн. (а.с. 6-10).

13.05.2015 банком направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, яке останнім було проігноровано (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, свої зобов'язання не виконав та своєчасно не погасив заборгованість перед банком.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з наданих банком доказів, свої зобов'язання за кредитним договором ВАТ«Райффайзен Банк Аваль» виконав, надав обумовлену договором суму грошових коштів відповідачу, що не заперечувалося останнім.

ОСОБА_1 у свою чергу не виконав взятих на себе зобов'язань, чим порушив умови договору, а відтак згідно вимогам ст. 611 ЦК України підлягають застосуванню заходи щодо примусового стягнення з боржника заборгованості перед банком.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не здійснено належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи колегією суддів відхиляються з огляду на те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2018 заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Посилання відповідача на неналежність доказів, поданих банком є безпідставними, оскільки стороною відповідача не надано до суду розрахунків заборгованості або інших доказів на спростування вказаної банком заборгованості боржника, а відтак судом першої інстанції правильно взято до уваги докази, на які посилався позивач.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, заборгованість не погасив, а також не надав доказів на спростування доводів банку, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді