П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Київ

Справа №755/13344/18-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 13 березня 2019 року

Повний текст постанови складено 15 березня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену суддею Савлук Т.В. 28 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №755/13344/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/4560/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У вересні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до в ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2019 року цивільну справу № 755/13344/18 (провадження № 2/755/5448/18) за позовом ОСОБА_3. ОСОБА_6, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом передано за підсудністю до Иовокаховського міського суду Херсонської області для подальшого розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити справи для продовження розгляду до Суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 30 ЦПК України, оскільки не звернув уваги, що правовідносини, які є предметом даного спору виникають щодо сукупності майна, яке фактично с складом відповідної спадщини, до якої входять майнові права на спадкування частко декількох об'єктів нерухомого майна.

Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦГІК країни не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, справи передати для продовження розгляду до суду першої інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем в межах даного спору не заявляються вимоги з приводу визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом, а предметом на думку суду першої інстанції є вимоги немайнового характеру, які пов'язані з виникненням права на спадкування майна спадкодавця, а тому відповідно до ст. 27 ЦПК України справа повинна розглядатися за зареєстрованим місцем проживання відповідачів.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

У вересні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до в ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом.

Позов обґрунтовувала тим, що у серпні 2017 року помер ОСОБА_8, який є батьком відповідачів.

До складу спадщини, зокрема входить 1/1 нерухомого майна - квартира № 17, яка знаходиться заадресою: АДРЕСА_1; 1/4 частина нерухомого майна - квартири НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а також автомобіль ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_2.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка ОСОБА_2 просить усунути відповідачів від права на спадкування вищевказаного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є вищою.

За змістом п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, застосовуються до позовів про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, ст. 30 ЦПК України передбачено, що якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є вищою.

Отже, оскільки позов про усунення від права на спадкування стосується нерухомого майна, то повинен пред'являтися за місцем знаходження цього майна або за основною його частиною то позивач, звертаючись з позовною заявою до Дніпровського районного суду м. Києва за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, а саме квартири № 17. яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1, не порушив вимог закону щодо територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання щодо відкриття провадження суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі позовної заяви за підсудністю до Новокаховського міського суду Херсонської області за місцем проживання відповідачів.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановления помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому наявні підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367. 374, 379, 382, 383, 384. 389 ЦІ ІК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна