РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2019 рокуСправа №451/1073/18
Провадження № 2/451/385/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача, представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/1073/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в:

2 серпня 2018 року ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В позовній заяві зазначає, що 26 липня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-СГ №021029 від 27.07.2005 р., видане ОСОБА_3 сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №33. Той факт, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №021963, повторно виданим в с. Нестаничі Радехівського району Львівської області 25.03.1997 р. З довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області №1019 від 23.07.2018 р. та записів в будинковій книзі вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 1. Франка,15; також за цією адресою був зареєстрований її внук ОСОБА_5, який помер 25.05.2006 р. що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №051006 від 26.05.2006 р., виданим ОСОБА_3 сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №23. Інших зареєстрованих осіб за цією адресою немає. Позивач, ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області №1361 від 01.08.2018 р.), але фактично без реєстрації постійно проживав зі своєю мамою, ОСОБА_4, вів з нею спільне господарство та побут, надавав усіляку допомогу, доглядав за нею до її смерті, поніс витрати на її поховання та надалі доглядає за будинком. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на будинок за адресою: с. Нестаничі Радехівського району Львівської області, вул. І. Франка, 15. Згідно довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області №1020 від 23.07.2018 р. вбачається, що від імені померлої, ОСОБА_4, виконкомом ОСОБА_3 сільської ради заповіт не посвідчувався. Зважаючи на те, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, у нього не залишається іншого виходу, окрім як звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення та видачі йому свідоцтва про право па спадщину. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на день смерті ОСОБА_4, яка померла 26.07.2005 року, постійно проживав разом з нею в будинку по вулиці І.Франка, 15 в селі Нестаничі Радехівського району Львівської області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.29).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 26 липня 2005 року померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-СГ №021029 від 27.07.2005 р., видане ОСОБА_3 сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №33 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії І-СГ №021963, повторно виданим відділом ЗАГС 25.03.1997 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в графі батьки значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.16).

25 травня 2006 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-СГ №051006 від 26.05.2006 р., видане ОСОБА_3 сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за№23.(а.с.15).

З довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області №1019 від 23.07.2018 р. та записів в будинковій книзі вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; також за цією адресою був зареєстрований її внук ОСОБА_5, який помер 25.05.2006 р. (а.с.8-11,14).

Відповідно до довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради №1020 від 23.07.2018 р. вбачається, що на день смерті померлої ОСОБА_4 разом з нею проживав без реєстрації син ОСОБА_2.(а.с.13).

Згідно з довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради №1361 від 1.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Незважаючи на визнання позову відповідачем, факт спільного проживання також у підготовому судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, недовіряти яким у суду немає підстав.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,200,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 26.07.2005 року.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Радехівського району Львівської області в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_9

Повний текст судового рішення 19.03.2019 року.