Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3653/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/3653/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Невмержицького С.С. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила здійснити розподіл житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі на праві приватної власності 1/2 частину вказаного майна.

В обґрунтування позову зазначила, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, вона, разом із відповідачем, за рахунок спільних грошових та трудових затрат подружжя здійснили будівництво житлового будинку за вказаною адресою. Відповідно до рішення Овруцького районного суду від 11.04.2017 року за нею визнано право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Спірний будинок складається із 4-ох житлових кімнат, кухні, 2-х коридорів, кладової, до будинку примикає ганок, біля будинку знаходиться сарай, колодязь та огорожа. На даний час шлюб між ними розірвано і вона має намір поділити будинок. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням провести в добровільному порядку поділ нерухомості, проте останній відмовляється провести поділ спільно нажитого майна.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 серпня 2019 року позов задоволено.

Розділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 виділивши на праві приватної власності ОСОБА_1 частину домоволодіння, а саме коридор 1-1 площею 9,6 кв.м., кладочку 1-2 площею 5,28 кв.м., кімнату 1-3 площею 16,4 кв.м., кімнату 1-6 площею 9,5 кв.м., кухню 1-7 , площею 10,9 кв.м., коридор 1-8 площею 7,5 кв.м., ганок «а» площею 7,0 кв.м., сарай «В» площею 22,6 кв.м., сарай «в» площею 6,1 кв.м., сарай «в-1» площею 7,8 кв.м. , гараж «Г» площею 24,6 кв.м., альтанку «Д» площею 7,1 кв.м. вбиральню «Т» 1 кв.м , а 1 /2 частину колодязя «К» 7 п.м в спільне користування з відповідачем вартістю 121 795 грн., що становить 50/100 частини спірного домоволодіння;

ОСОБА_2 частину домоволодіння , а саме кімнату 1-4 площею 23 кв. м., кімнату 1-5 площею 11,5 кв. м., літню кухню-сарай «Б» площею 86 кв.м., сарай «б» площею 29,3 кв.м., сарай «б -1» площею 15,6 кв.м., а 1 /2 частину колодязя «К» 7 п.м в спільне користування з позивачем, на загальну суму 121 205грн., що становить 50/ 100 частин спірного домоволодіння.

За відхилення від рівності часток домоволодіння з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 295 грн.

ОСОБА_2 зобов`язано закласти дверні пройоми між приміщеннями поз.1-3 та поз.1-4, між приміщеннями поз.1-6 та поз.1-5.

У внутрішній стіні між приміщеннями поз.1-4 та поз.1-5 влаштувати дверну пройому з подальшим встановленням дверного блоку для доступу з приміщення поз.1-4 до приміщення поз.1-5.

До приміщення поз.1-4 зі сторони внутрішнього двору прибудувати прибудову у вигляді тамбуру-коридору.

В приміщенні поз.1-4 в зовнішній капітальній стіні пробити дверну пройому з подальшим встановленням дверного блоку.

Обладнання квартир окремими системами енергозабезпечення, опалення, газопостачання покладено на сторони відповідно до виділених частин будинку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору, 1460 грн. транспортних витрат, 1500 грн. витрат на виготовлення технічного паспорту, 6000 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким розділити в натурі будинок АДРЕСА_1 за варіантом № 3 проведеної у справі експертизи. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що найдоцільнішим варіантом розподілу будинку є третій, оскільки скаржник має автомобіль і бажає, щоб у його власності залишився гараж. В свою чергу він згоден уступити позивачці ще одну кімнату, що збільшило б її частку у домоволодінні. При цьому зазначає, що компенсації за відступ від рівності часток не вимагає.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в ній. Також пояснив, що суд безпідставно стягнув лише з нього судові витрати, оскільки понесені позивачкою витрати стосувались виготовлення технічних документів на будинок, проведення експертизи, внаслідок чого було вирішено спір на користь обох сторін.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, пояснила, що згідно з розподілом майна подружжя їй виділено трактор та іншу сільськогосподарську техніку для зберігання якої їй також необхідне місце (гараж).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26.11.2013 року було розірвано.

ОСОБА_1 від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2004 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н., які проживають разом з нею.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі позивач разом із відповідачем, за рахунок спільних грошових та трудових затрат подружжя здійснили будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Овруцького районного суду від 11.04.2017 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним.

Висновком експерта №845/03.19 від 26.04.2019 року за результатами проведення експертного дослідження в галузі оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи визначено дійсну ринкову вартість будинку АДРЕСА_1 в розмірі 243 000,00 грн. та 3 варіанти поділу спірного житлового будинку (а.с.82-116).

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У пунктах 6 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Обираючи варіант поділу будинку в натурі за варіантом № 2, відповідно до висновку експерта від 26 квітня 2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що такий варіант поділу найбільш наближений до фактичного порядку користування будинком та розміру ідеальних часток кожного з них, а також врахував, що після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заперечуючи щодо другого варіанту поділу будинку, відповідач стверджував, що згоден уступити позивачці ще одну кімнату, що збільшило б її частку у домоволодінні, не вимагаючи при цьому грошової компенсації за відступ від рівності часток. Взамін просив виділити йому гараж і вказав, що такий варіант поділу спірного майна буде найбільш доцільним для сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Враховуючи наведене, суд роз`яснив сторонам положення ст. 207 ЦПК України про можливість врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, проте позивачка на запропоновані відповідачем умови щодо поділу спірного домоволодіння не погодилася.

З урахування того, що сторони не досягли домовленості щодо укладення мирової угоди, на підставі досліджених доказів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив другий варіант поділу будинку.

Перший варіант поділу будинку не влаштовував жодну із сторін, а варіант №3, на якому наполягав відповідач, передбачає суттєве відступлення від ідеальних часток та значний розмір грошової компенсації, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, аналізуючи варіанти розподілу будинку згідно проведеної експертизи.

З огляду на наведене підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у цій частині не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що для вирішення спору та поділу будинку з господарськими спорудами між сторонами було проведено будівельно-технічну експертизу, понесено витрати на транспортні послуги експерта, виготовлено технічний паспорт на будинок для можливості проведення експертизи. Вказані витрати понесла позивачка.

Водночас, покладення судом першої інстанції усіх зазначених витрат лише на відповідача колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на те, що зазначені вище витрати були пов`язані з розглядом справи, а саме для проведення експертизи з метою визначення частини домоволодіння для обох сторін. При цьому колегія суддів також враховує, що відповідач намагався врегулювати спір мирним шляхом.

З огляду на наведене апеляційний суд доходить висновку про необхідність покладення обов`язку щодо судових витрат на обох сторін порівну, зменшивши суму стягнення з відповідача та змінивши рішення суду першої інстанції у цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 серпня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат. Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 транспортних витрат з 1460грн. до 730 грн., витрат на виготовлення технічного паспорту з 1500грн. до 750грн., витрат за проведення будівельно-технічної експертизи з 6000грн. до 3000грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.11.2019.

Головуючий Судді