Ухвала

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 753/11685/16-ц

провадження № 61-3755ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Стрільчука В. А., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року у вказаній справі.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що вже є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

16 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що Київський апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, невірно оцінив ситуацію та дійшов неправомірного висновку щодо недобросовісності здійснення ним своїх процесуальних обов'язків, оскільки він, попередньо звертаючись до суду, не оскаржував одні і ті ж питання. Таким чином, по даному предмету оскарження Київським апеляційним судом ніякої ухвали не постановлялося. Вважає, що його апеляційна скарга була повернута незаконно, чим порушено основоположні принципи судочинства в Україні та норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також ОСОБА_4 посилається на те, що відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги до розгляду, суд апеляційної інстанції порушив його право на судовий захист.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року.

30 січня 2019 року ОСОБА_4 вкотре подав апеляційну скаргу на те ж саме судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи наявність ухвал Апеляційного суду міста Києва та Київського апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо наслідків розгляду неодноразово поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги на одне й те саме судове рішення.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 цієї Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення від 19 грудня 1997 року у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

В. А. Стрільчук