РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Дяковичу О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

АТ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 2.10.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 направила на адресу Хмельницького міськрайонного суду відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки направлення листа до нотаріальної контори не є предявленням вимоги спадкоємцю, вважає, що позивач позбавлений права вимоги.

АТ «ПриватБанк» направив на адресу Хмельницького міськрайонного суду відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги.

АТ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2011 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 21000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

23.02.2014 р. позичальник - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.02.2014 р.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 Цивільного кодексу України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців: таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог вище зазначеної норми закону позивачем 26.09.2014 р. була направлена претензія кредитора до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

15.10.2014 р. позивачем було отримана відповідь Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2, які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1.

14.05.2018 р. до спадкоємця, ОСОБА_1, було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Відповідно до частини 1 статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 Цивільного кодексу України - у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 20.04.2011 р. становить 5250,91 грн. - заборгованість за кредитом.

АТ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 5250,91 грн. за кредитним договором № б/н від 20.04.2011 р. та судовий збір.

Позивач судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідача у судове засідання не прибула, повідомлена про час та місце судового розгляду , надала до суду відзив на позов, вказавши , що позовна заява є безпідставною, подала заяву про застосування строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2011 р. ОСОБА_2 отримав у АТ «ПриватБанк» кредит у розмірі 21000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

23.02.2014 р. позичальник - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.02.2014 р.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 Цивільного кодексу України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців: таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня. коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог вище зазначеної норми закону позивачем 26.09.2014 р. була направлена претензія кредитора до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

15.10.2014 р. АТ «ПриватБанк» отримав відповідь Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2, які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця.

Заявления кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Судом встановлено, що відповідач не повідомляв АТ «ПриватБанк» про смерть позичальника. Банку стало відомо про смерть позичальника 05.09.2014 р., а 26.09.2014 року, тобто у встановлений ст. 1281 ЦК України строк, АТ «ПриватБанк» заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Першої Хмельницької державної нотаріальної контори претензії кредитора.

15.10.2014 р. АТ «ПриватБанк» отримав відповідь Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого ОСОБА_2, які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1.

14.05.2018 р. до спадкоємця ОСОБА_1, було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Доказів, що АТ «ПриватБанк» стало відомо про смерть позичальника в іншу дату відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що строк передбачений ст. 1281 ЦК України АТ «ПриватБанк» не пропущено.

Пред'явлення позову до спадкоємців є фактичним пред'явленням кредиторських вимог.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо.

Відповідно за даним договором відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України висловив відносно сроку виконання зобов'язань за кредитами, що надаються у виді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, правову позицію про те, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. (19.03.2014 р. справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61 цс 14)

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 12.2016 р., що підтверджується довідкою про видачу кредитних карт .

Судом встановлено, що АТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача 9.08.2018 року - до спливу строку позовної давності.

У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд приходить до висновку, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 5250,91 грн. за кредитним договором № б/н від 20.04.2011 р.

Керуючись ст.ст. 60, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 261, 267, 526,1050,1281 Цивільного кодексу України», суд

вирішив:

позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків № 212881453) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299, м. Київ, вул. Грушевського , буд. 1Д) заборгованість у сумі 5250 (пять тисяч двісті пятдесят) грн. 91 коп. за кредитним договором № б/н від 20.04.2011 р.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків № 212881453) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( , рах. № 3111, МФО № 305299, м. Київ, вул. Грушевського , буд. 1Д) судовий збір у сумі 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.