Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2608/18185/12

провадження № 61-41652св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

представники публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»: Колісник Анастасія Миколаївна, ДзюбенкоРостислав Вікторович, Островерхов Костянтин Миколайович, Лісовський СергійВолодимирович,

представники товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»: КрасіловаКатерина Сергіївна, Даніліна Наталя Сергіївна, Ненахов Олексій Олексійович, ОксенгороваЛюдмила Володимирівна,

відповідачі: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

представник ОСОБА_10- ОСОБА_12,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_11 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2018 року в складі судді Семенюк Т. А,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року у справі № 2608/18185/12 було стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») з ОСОБА_10, ОСОБА_11 заборгованість у розмірі 327 419,32 грн. 02 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» (далі - ТОВ «ФК «Фінактив») було укладено договір факторингу № 50/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2006 року № 0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_10, договором поруки від 27 грудня 2006 року № 83286, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_11 перейшло до

ТОВ «ФК «Фінактив». 12 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та

ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу № 50/1-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаними договорами перейшло до останнього.

З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «Позика» просило суд замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Позика».

Короткий зміст ухвал судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року заяву ТОВ «ФК «Позика» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «ФК «Позика» у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_10,

ОСОБА_11 про стягнення заборгованості у цивільній справі № 2608/18185/12.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_11подала до апеляційну суду скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року була повернута без розгляду заявнику у зв'язку із тим, що порушено встановлений Перехідними положеннями ЦПК України порядок оскарження рішень суду.

У травні 2018 року, ОСОБА_11 вдруге подала до апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня

2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_11 було залишено без руху з підстав невідповідності вимогам частини першої статті 354 ЦПК України.

На виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_11 20 червня 2018 року подала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у якій зазначала, що оскаржувану ухвалу отримала 04 квітня 2018 року, апеляційну скаргу мала подати з 05 квітня 2018 року по 19 квітня 2018 року, проте апеляційну скаргу було подано 21 квітня 2018 року, оскільки у період з 09 квітня 2018 року по 21 квітня 2018 року вона перебувала у відрядженні у м. Одесі. Вважала, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та просила поновити такий строк.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що заявником недоліки апеляційної скарги щодо наведення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не усунуто, а зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2018 рокуОСОБА_11 подала до Верховного Суду касаційну скаргу із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував поважні причини пропущення строку на апеляційне оскарження.

Відзив відповідачів на касаційну скаргу не подано

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнавши причини пропущення строку апеляційного оскарження неповажними та дійшовши висновку про відсутність підстав для його поновлення, апеляційний суд виходив із того, що заявник згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 04 квітня 2018 року особисто отримала копію судового рішення від 30 березня 2018 року.

Разом з тим, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, заявник посилалась на те, що оскільки копію оскаржуваної ухвали нею отримано 04 квітня 2018 року, то у період з 05 квітня 2018 року по

19 квітня 2018 року повинна була подати апеляційну скаргу, проте подала таку лише 21 квітня 2018 року, оскільки у період з 09 квітня 2018 року по 21 квітня

2018 року перебувала у відрядженні у м. Одесі, що підтверджується наказом

ТОВ «Будівельна компанія «БРІ» від 05 квітня 2018 року № 180405-01 та посвідченням про відрядження.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 127, частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не з'ясував причини пропущеного заявником строку апеляційного оскарження та підстав для його поновлення, що є порушенням наведених вище норм права.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу - передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2018 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягаю.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. В.Пророк