Ухвала

Іменем України

01 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/46824/18-ц

провадження № 61-3782ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Таргоній Д. О., Приходька К. П., у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, до товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ» (далі - ТОВ «СІДРЕЙЛ») про визнання права власності.

З метою забезпечення позову ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ «СІДРЕЙЛ» та заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного товариству майна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт у межах суми заявлених позовних вимог на транспортні засоби, що належать ТОВ «СІДРЕЙЛ», а саме: Audi Q7, 2016 року випуску; номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_6; Lexus LX 570, 2017 року випуску; номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3; Volkswagen Touareg, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5. Заборонено ТОВ «СІДРЕЙЛ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна.

Ухвала суду мотивована тим, що забезпечення позову є обґрунтованим та існують підстави для застосування заходів забезпечення позову, невжиття яких може призвести до неможливості чи утруднення виконання рішення у цій справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року скасовано в частині заборони ТОВ «СІДРЕЙЛ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна. У решті ухвалу суду (в частині накладеного арешту на три транспортні засоби) залишено без змін.

Постанова апеляційного суду у частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову обґрунтована наявністю передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладання арешту на транспортні засоби, що належать ТОВ «СІДРЕЙЛ», оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції у частині заборони ТОВ «СІДРЕЙЛ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна, апеляційний суд виходив із того, що заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного товариству чітко не зазначеного судом рухомого та нерухомого майна не є співмірною із заявленими позовними вимогами і безпідставно обмежує права суб'єкта підприємницької діяльності.

20 лютого 2019 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року. ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року в частині заборони ТОВ «СІДРЕЙЛ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що всупереч статтям 149, 150 ЦПК України вжиті судом заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами ОСОБА_4, оскільки не запобігають несумлінним діям ТОВ «СІДРЕЙЛ», яке здійснює фактичний розпродаж та знецінення майна товариства.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що вжиті заходи в частині заборони вчиняти будь які дії щодо відчуження товариством будь-якого, чітко не зазначеного та не встановленого судом належного йому рухомого та нерухомого майна, не є співмірними із заявленим позовним вимогам та такими, що обмежують права ТОВ «СІДРЕЙЛ», суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції в частині заборони ТОВ «СІДРЕЙЛ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, до товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ» про визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель