Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 357/697/15-ц

провадження № 61-6385св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

представники позивача:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в складі судді Буцмак Ю. Є. та рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року в складі колегії суддів: Савченка С. І., Білоконь О. В., Даценко Л. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2008 року між банком та

ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 175 000,00 грн, строком на п'ять років, зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання указаного зобов'язання між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір поруки

від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов якого останні зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту в повному обсязі. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору станом на 14 серпня 2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 325 878,63 грн, з яких: 163 109,18 грн - тіло кредиту, 109 181,97 грн - проценти, 39 972,92 грн - пеня та 13 614,56 грн - штраф.

З урахуванням викладеного, заявник просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку кредитну заборгованість у розмірі 325 878,63 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, що свідчить про порушення прав

ПАТ КБ «Надра», проте права банку захисту не підлягають у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для звернення до суду, про застосування якого заявляла відповідач. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення боргу за кредитним договором солідарно із поручителів, суд виходив з того, що порука у відповідності до вимог частини четвертої статті 559 ЦК України припинилася.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2008 року

№ 322/МК33/2008-980. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року скасовано та справу передано на новий апеляційний розгляд.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_4 скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» борг за кредитним договором у розмірі 114 870,90 грн, з яких 66 870,56 грн - тіло кредиту, 48 000,34 грн - проценти.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_4 та ухвалюючи у цій частині нове рішення, апеляційний суд, виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором щодо вчасного повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню. При цьому апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк не пред'явив до поручителів вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто 18 квітня 2013 року (строк дії договору).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2016 рокуПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відзив відповідачів на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 357/697/15-ціз Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року дану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та

ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 175 000,00 грн, строком до 18 квітня 2013 року, зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 4.1.1 указаного договору повернення кредиту передбачено шляхом внесення ОСОБА_4 щомісячних платежів за кредитом на погашення тіла кредиту та процентів згідно графіка платежів у розмірі 4 518,37 грн.

На забезпечення виконання вказаного зобов'язання між банком та

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір поруки від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов якого зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «КБ «Надра» посилалось на те, що ОСОБА_4 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14 серпня 2014 року, становить - 325 878,63 грн, з яких: 163 109,18 грн - тіло кредиту, 109 181,97 грн - проценти, 39 972,92 грн - пеня та 13 614,56 грн - штраф та яка має бути стягнута у солідарному порядку із відповідачів на користь банку.

Встановлено, що з липня 2010 року по серпень 2014 року ОСОБА_4 частково погашала кредит шляхом внесення платежів у розмірі від 1 000,00 грн до

2 000,00 грн, які менші за передбачений графіком погашення місячний платіж - 4 518,37 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачене законом.

Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості з поручителів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що порука припинена на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк з дня настання строку виконання основного зобов'язання (18 квітня 2013 року) не пред'явив вимоги до поручителів у строк протягом шести місяців.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком апеляційного суду в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками з ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини 1, 3 статті 264 ЦК України).

Судами встановлено і не спростовано відповідачем, що останній платіж відповідач здійснив 14 серпня 2014 року. А тому висновок суду про те, що загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню у розмірі 114870,90 грн за період із грудня 2011 по серпень 2014 року є помилковим, не ґрунтується на встановлених законом правилах щодо початку перебігу і переривання строку позовної давності.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_12 належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, проте стягуючи заборгованість за процентами за користування кредитом, апеляційний суд, не звернув уваги на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 18 квітня 2013 року позивач не міг нараховувати такі проценти.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палити Верховного Суду

від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18),

від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, апеляційний суд зазначеного вище не врахував та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягненні з ОСОБА_4 на користь позивача нарахованих останнім відсотків за користування кредитом.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило