ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 658/5049/18

провадження № 22-ц/819/1285/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України у Херсонській області нарішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областіу складі судді Терещенка О.Є. від 22 квітня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Вимоги заяви ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Каховського району, Херсонської області. В 1976 році закінчила Богданівську восьмирічну школу, Каховського району, Херсонської області.

22 лютого 1988 року їй було видано паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серія НОМЕР_1 , який був нею втрачений.

З 22 січня 1990 року по 23 січня 1991 року була тимчасово зареєстрована за адресою: с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, а з 25 березня по 30 листопада 1991 року без реєстрації проживала в с. Богданівка Каховського району Херсонської області.

При зверненні з заявою про оформлення паспорта громадянина України отримала відмову у зв`язку з не підтвердженням належності до громадянства України.

На підставі вищевикладених обставин ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого права на громадянство України, просила суд заявлені вимоги задовольнити.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В апеляційній скарзі Управління державної міграційної служби України в Херсонської області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити заявнику у задоволенні заявлених ним вимог, зазначаючи про те, що суд першої інстанції не оцінив надані докази, а копії всіх наданих документів не підтверджують факт проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Згідно з підпунктами а), в) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В постанові Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК/що діяли на час винесення постанови/, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року.»

Тобто, для отримання паспорта громадянина України спочатку потрібно звернутися до суду із заявою про встановлення вищезазначеного факту.

Доказами у цьому випадку можуть слугувати довідки органів місцевого самоврядування, поквартирні картки та картки прописки, інші документи, в яких чітко зазначений період проживання на території України, а також показання свідків.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Каховського району, Херсонської області.

В 1976 році закінчила Богданівську восьмирічну школу Каховського району, Херсонської області та отримала свідоцтво НОМЕР_2 (а.с.4)

Згідно довідки професійно-технічного училища № 14 м. Нова Каховка ОСОБА_1 навчалась у вказаному закладі з 01 вересня 1984 року по 10 червня 1987 року (а.с.48).

22 лютого 1988 року заявниця отримала паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 який, як вона пояснила, був нею втрачений.

За відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС в Закарпатській області, ОСОБА_1 в період з 22 січня 1990 року по 23 січня 1991 року була тимчасово зареєстрована за адресою с. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області (а.с.6 на звороті)

Згідно довідки Костогризівської сільської ради, Каховського району, Херсонської області Федорова Н.І. з 25 березня по 30 листопада 1991 року без реєстрації проживала в с. Богданівка, Каховського району, Херсонської області (а.с. 5).

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Каховського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області із заявою про видачу їй паспорта громадянина України. За результатом проведеної перевірки було встановлено особу заявниці, однак відмовлено їй в оформлені вказаного документу за відсутності документа про реєстрацію її місця проживання станом на 24 серпня 1991 року ( а.с.3)

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не знаходяться з заявителем в родинних, дружніх або неприязних відносинах, підтвердили, що заявниця проживала в с. Богданівка Каховського району Херсонської області приблизно з двохрічного віку, ходила в школу, потім навчалася в м. Нова Каховка. Згодом виїхала до Закарпатської області, де проживала тривалий час. Коли помер її батько, вона приїхала до с. Богданівка Каховського району Херсонської області доглядати за хворою матір`ю. Підтвердили той факт, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала на території України.

В ході апеляційного розгляду справи Управління державної міграційної служби України у Херсонській області долучило до матеріалів справи копію заяви про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_1 від 22.02.1988 року, в якій 05.07.1994 року зроблена відмітка про заміну фото в паспорті у віці 25 років та паспорт тимчасового посвідчення особи громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того на запити апеляційного суду Тячівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області повідомив про те, що ОСОБА_1 16.07.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис 72 від 16.07.1993 р. складений виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_5 .

При реєстрації шлюбу у підтвердження своєї особи ОСОБА_1 надала паспорт НОМЕР_3 виданий Каховським міськвиконкомом Херсонської області 22.02.1988 р.

14.06.2005 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актовий запис про розірвання шлюбу № 144. Відповідно до розділу 3 пункту 6 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, яка подається подружжям або одним з них, по пред`явленні копії рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. ОСОБА_5 на даний час перебуває в шлюбі, оскільки громадянка до відділу ДРАЦС з подібною заявою не зверталася, тому її сторона в актовому записі про розірвання шлюбу не доповнена, свідоцтво про розірвання шлюбу вона не отримувала і прізвище не змінювала.

Факт реєстрації шлюбу та його розірвання підтверджений витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту її постійного безперервного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факт, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявниця не надала достатньо доказів на підтвердження факту свого постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася в с. Василівка, Каховського району, Херсонської області, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року проживала без реєстрації в с. Богданівка, Каховського району, Херсонської області, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування та поясненнями свідків, крім того при реєстрації шлюбу 16 липня 1993 року надавала паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 виданого 22 лютого 1988 року.

Наявні в матеріалах справи докази не спростовані.

Обставини справи встановлені судом першої інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи проаналізував і оцінив докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка була спрямована на встановлення достовірності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції підлягає часткової зміні, оскільки на теперішній час заявниця, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » не змінила, а томуслід вважати, що судом встановлено факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 , вона ж ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України у Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областівід 22 квітня 2019 рокучастково змінити і вважати, що судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, вона ж ОСОБА_5 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна