Справа № 703/171/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Пасацької Л.А.

за участю секретаря судового засідання Покотиленко І.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: розірвати їх шлюб, зареєстрований 25 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №336; стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 25 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №336.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне проживання з відповідачем припинили з вересня 2018 року, оскільки мають різні погляди на подружнє життя, в звязку з чим позивач прийшла до висновку, що їх сім'я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки вона не бажає.

На даний час їх спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, утримання спільної з відповідачем дитини є обовязком обох батьків, в звязку з чим позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, позов визнав у повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СР №102461, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 25 жовтня 2013 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, 25 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, про що в цей же день зроблено відповідний актовий запис за №336. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «Тищенко» (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР №202849, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 23 грудня 2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Як вбачається з позовної заяви, позивач та відповідач спільне проживання припинили з вересня 2018 року, оскільки мають різні погляди на подружнє життя, в звязку з чим позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки вона не бажає.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» в ЄСПЛ не є чітко визначеним і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу з ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище «Тищенко».

Крім того, відповідно до довідки №121371, виданої головою квартального комітету №6 Смілянської міської ради 23 січня 2019 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та має склад сім'ї: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7. Графа «чоловік» не заповнена (а.с.16).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, спільна з відповідачем ОСОБА_2 дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на повному її утриманні.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 позовні вимоги визнаються у повному обсязі, суд приходить до висновку, що перебування спільної позивача та відповідача дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні позивача доказуванню не підлягає.

Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача ОСОБА_2 інших дітей, сплати аліментів, стягнень за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять.

Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батька та право на повноцінне життя і всебічний розвиток.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 15 січня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню.

Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Відповідно до дублікату квитанції №0.0..1 від 15 січня 2019 року позивачем ОСОБА_1 при поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок (а.с.1).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги ОСОБА_1, останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 384 гривні 20 копійок.

Крім того, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу з відповідачем підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок. Така сума є різницею між розміром сплаченого позивачем судового збору та його частиною, яка підлягає поверненню з державного бюджету.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при подачі до суду позовної заяви, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, згідно ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 191 СК України та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 200, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Карамчук») ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №336.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Тищенко».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 15 січня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованій та проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 15 січня 2019 року за квитанцією №0.0..1 в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок, тобто в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1, адреса: Черкаська область, м. Сміла, вул. Черкаська, буд.28, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2,.

Відповідач - ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Головуючий: Л. А. Пасацька