Справа № 316/559/18
Провадження № 2/316/39/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2019 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодарі цивільну справу №316/559/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій зазначаючи на те, що вона є донькою відповідача по справі, який до досягнення нею повноліття сплачував аліменти на користь її матері, а на даний час вона навчається на 1 курсі Запорізького Національного університету на денному відділенні факультету іноземної філології, у звязку з чим не працює, а отже потребує матеріальної підтримки відповідача, який працює та має можливість надавати допомогу повнолітній дитині у звязку з її навчанням. Просить суд: стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти як на повнолітню дитину, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача до закінчення нею навчання.

Ухвалою суду від 12.04.2018 р. провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.11).

Ухвалою суду від 14.05.2018 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (а.с.21).

Ухвалою суду від 19.06.2018 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 та підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с.53).

В судове засідання, для у часті у розгляді справи по суті, позивачка ОСОБА_1 не зявилась повторно, повідомлялась судом рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового звязку «Укрпошта» за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.1), яка співпадає з адресою місця реєстрації проживання позивача зазначеною у довідці наданою позивачем (а.с.7), однак, до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою «Укрпошти», які свідчать про неотримання їх позивачем (а.с.79, 83). Заяв з повідомленням про поважність причин неявки або заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду від позивача не надійшло.

В судове засідання, для участі в розгляді справи по суті, відповідач ОСОБА_2 не зявився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надійшло, відповідач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.43), а також надав Відзив на позов, відповідно до змісту якого позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/8 частини (а.с.26-27).

Треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявились повторно, про місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із суду (а.с.75, 77), заяв або клопотань про відкладення слухання справи від третіх осіб до суду не надійшло. Третьою особою ОСОБА_3 надано письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с.64).

У звязку з неявкою всіх учасників по справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

В судові засідання, для участі у розгляді справи по суті 16.07.2018 р., 20.08.2018 р., 05.10.2018 р. позивачка ОСОБА_1, повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи в суді, про що свідчать як заява позивача (а.с.63) так і рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із суду (а.с.68, 78) - не зявилась.

Позивач просить суд про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання на навчання до закінчення нею навчання (а.с.2).

17.08.2018 р. до суду позивачем було надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вона уточнила розмір аліментів, який просить стягувати з відповідача зменшивши його до 1/8 частини (а.с.63).

Згідно положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частина 2 статті 199 СК України визначає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Позивачем було додано до матеріалів позову, у тому числі незавірену довідку від 30.03.2018 р. №977 з Запорізького національного університету, в якій зазначено, що позивачка навчається у даному закладі (а.с.6), однак дати припинення навчання у довідці не зазначено.

Згідно частин 1, 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, які подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Довідка від 30.03.2018 р. №977 з Запорізького національного університету вимогам зазначеної статті не відповідає, будь-яких належних доказів які б підтверджували факт навчання позивача, а також доказів терміну такого навчання, позивачем не надано.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення, суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановлених цим Кодексом. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Ухвалою Енергодарського міського суду від 05.10.2018 р. явку позивача було визнано обовязковою (а.с.71).

Згідно ч.1 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасник справи зобовязаний зявитися до суду в разі якщо його явка визнана обовязковою.

Після постановлення ухвали судом 05.10.2018 р. в судові засідання для участі у розгляді справи по суті 17.01.2019 р., 15.03.2019 р. позивач також не зявилась, будь-яких клопотань від позивача до суду не надійшло, поважність причин неявки, або причин неможливості особистої присутності в суді - позивач суду не повідомила.

Як зазначалось вище, позивач повідомлялась судом про розгляд справи рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового звязку «Укрпошта» за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.1) та у довідці з реєстрації місця проживання наданою позивачем (а.с.7), однак, до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою «Укрпошти», які свідчать про неотримання їх позивачем (а.с.79, 83).

За приписами ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.1 ст.43 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України, ухвала є судовим рішенням.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання.

Частина 3 ст.223 ЦПК України, передбачає підстави розгляду справи у відсутності позивача в разі належного його повідомлення.

За приписами п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України, в разі якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд не може розглядати справу у відсутності даного учасника, якщо його явку визнано обовязковою.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Однак, неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, оскільки, крім зазначеного, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач навчається та часу до якого позивач навчається у Запорізькому національному університеті, розгляду справи перешкоджають також і наступні підстави.

Положеннями ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, у тому числі, як письмовими доказами.

Письмові документи, що надані позивачем до позовної заяви на підтвердження обставин на які вона посилається не відповідають критеріям визначеним ст.95 ЦПК України, оскільки подані не в оригіналі або належним чином посвідчених копіях (а.с.3-7) без зазначення причин неможливості їх подання в оригіналі чи належно посвідченій копії, клопотань про витребування доказів в порядку визначеного ст.84 ЦПК України - до суду він позивача не надходило.

Згідно приписів ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ч.1, 2 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, надання доказів є не правом, а обовязком позивача по справі. При цьому, надані докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності (ст.77-80 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначене вище, позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги та їх відповідність наданим доказам, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене вище, суд вважає необхідним залишити дану позовну заяву без розгляду, за встановлених вище обставин, розгляд справи по суті вимог є неможливим.

Згідно ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 18, 43, 49, 76-83, 95, 128, 131, 223, 257, 258-261, 353, 355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у цивільній справі №316/559/18 залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_1, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя О. М. Бульба