ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/107/19

Головуючий у першій інстанції - Балаба О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1383/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - орган опіки та піклування Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області у складі судді Балаби О.А. від 29 серпня 2019 року (повний текст рішення складений 05 вересня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьку, який проживає окремо від неї, в якому після уточнення позовних вимог остаточно просив: зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати неправомірним рішення №65 комісії з питань захисту прав дитини Коропської районної державної адміністрації від 14.12.2018 року, яким визначено часи побачень з донькою в присутності відповідачки ОСОБА_2 , яким створено штучно йому перешкоди у вихованні дитини; визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: надати йому право участі у вихованні та дозвіл на зустрічі з донькою із п`ятниці з 18 годин до неділі 18 годин кожного тижня за місцем його проживання протягом кожного року; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул, з 01 червня по 15 липня включно щорічно, та зимових канікул з 01 січня по 07 січня включно дитина проводить з батьком по місцю його проживання; побачення п`ять раз на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15 години до 18 години за місцем навчання, проживання або перебування дитини; у разі, якщо святкові дні припадають на день зустрічі з дитиною або цей день передує дню побачення або є наступним після такого, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто самостійно або довіряти це право відповідачці по доступному засобу зв`язку; зобов`язати відповідачку за два дні до дня його зустрічі з дитиною надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини та стану її здоров`я, а у разі настання таких змін повідомити про це його особисто негайно і не пізніше наступного з дня настання таких обставин; стягнути з відповідачки на його користь суми понесених та сплачених ним судових витрат протягом всього часу судового розгляду справи.

Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині визнання неправомірним рішення №65 комісії з питань захисту прав дитини Коропської районної державної адміністрації від 14.12.2018 року, яким визначено часи побачень з донькою в присутності відповідачки ОСОБА_2 , яким створено штучно позивачу перешкоди у вихованні дитини, та закрито провадження в цій частині.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дозволено ОСОБА_1 спілкуватися з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливістю спільного відпочинку та відвідування місця проживання батька за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , забираючи дитину з дому о 10-00 годині та повертаючи на місце фактичного проживання о 18-00 годині один раз на тиждень у неділю, без присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку. Перші дві зустрічі провести у присутності матері. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1000 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року в частині про "дозвіл йому ( ОСОБА_1 ) спілкуватися з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливістю спільного відпочинку та відвідування місця проживання батька за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , забираючи дитину з дому о 10-00 годині та повертаючи на місце фактичного проживання о 18-00 годині один раз на тиждень у неділю, без присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку. Перші дві зустрічі провести у присутності матері. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати в розмірі 1000 грн. 00 коп." - визнати неправомірним та скасувати. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Визначити наступні способи його (позивача ОСОБА_1 ) участі у вихованні його дочки ОСОБА_4 та особисте спілкування:

- надати йому право участі у вихованні та дозвіл на зустрічі з донькою, які будуть проходити у такому порядку: із п`ятниці з 18 години до неділі 18 години кожного тижня за місцем його проживання протягом кожного року;

- спільний відпочинок: першу половину літніх канікул, з 01 червня по 15 липня включно щорічно, та зимових канікул з 01 січня по 07 січня включно дитина проводить з батьком по місцю його проживання;

- побачення п`ять раз на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15 години до 18 години за місцем навчання, проживання або перебування дитини;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день зустрічі з дитиною або цей день передує дню побачення або є наступним після такого, то такі дні донька проводить з батьком;

- в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто самостійно або довіряти це право відповідачці по доступному засобу зв`язку;

- зобов`язати відповідачку за два дні до дня його зустрічі з дитиною надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини та стану її здоров`я, а у разі настання таких змін повідомити про це його особисто негайно і не пізніше наступного з дня настання таких обставин;

- стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь в рахунок повного відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 768 грн. 40 коп. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 1152 грн. 60 коп., в рахунок повного відшкодування судових витрат за надання правової допомоги адвокатом в суді першої інстанції 6000 грн., а також всі інші судові витрати , які будуть ним понесені в порядку апеляційного провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального сімейного права та цивільного процесуального права, оскільки не відповідає нормам матеріального сімейного права щодо усунення перешкод батьку у спілкуванні зі своєю дитиною та у вільному активному прийнятті участі батька у вихованні дитини, а також розподіл судових витрат у справі проведено з порушенням цивільного процесуального законодавства, а тому зазначене рішення підлягає зміні для встановлення рівноправної участі батька та матері у спілкуванні та вихованні дитини, як це зазначено у чинному сімейному законодавстві України, та у правильному пропорційному визначенні розміру відшкодування судових витрат у справі.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку діям відповідачки ОСОБА_2 щодо перешкоджання йому у вільній зустрічі зі своєю дитиною та спілкуванні з нею та зобов`язав її не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки. Водночас, в оскаржуваному судовому рішенні, не зважаючи на те, що суд визнав факт систематичного вчинення відповідачкою ОСОБА_2 перешкод йому у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, необґрунтовано надав в подальшому ОСОБА_2 незаконні переваги в тому, що дозволив йому спілкуватися з дитиною з можливістю спільного відпочинку та відвідування місця проживання батька за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , яка чинила і чинить йому перешкоди. Вважає, що таке рішення суду суперечить вимогам норм сімейного законодавства України, суперечить самому собі щодо покладення на відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому перешкод, та порушує не тільки його права та інтереси, але й права та інтереси його малолітньої дитини.

Також ОСОБА_1 не погоджується з тим, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення суду зазначено про те, що перші дві зустрічі треба провести у присутності матері. Вважає, що таку вказівку суду фактично виконати не можливо, оскільки судом не конкретизовано: кому, з ким, коли і де слід провести ці зустрічі. А якщо ці дві зустрічі в присутності матері не відбудуться, то не буде ніяких зустрічей батька з дитиною в майбутньому.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених судових витрат у розмірі 1000 грн. не конкретизоване. Ним були понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. та витрати за надання правової допомоги адвоката у сумі 6000 грн. суд повинен був конкретно зазначити відшкодування йому судових витрат за сплату судового збору та за надання правничої допомоги адвокатом і стягнути її з відповідачки на його користь, як це передбачено вимогами ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_2 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2018 року (а.с.14).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що починаючи з липня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до органу опіки та піклування Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Рішенням №65 Комісії з питань захисту прав дитини від 14.12.2018 та Висновком органу опіки та піклування Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області від 17.12.2018 №01-19/2319 призначено часи побачень ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 щосуботи та щонеділі з 9:00 до 15:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 (а.с.15-16).

Згідно характеристики Коропського СЛГП "Агролісгосп", ОСОБА_1 працює в Коропському СЛГП "Агролісгосп" інженером лісового господарства з 2011 року. За період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Має ґрунтовні теоретичні знання та достатній практичний досвід у лісогосподарському виробництві. Сумлінно ставиться до виконання своїх обов`язків. Дисциплінований, ініціативний, проявив себе як вмілий організатор робіт. Спокійний, врівноважений, користується повагою в трудовому колективі (а.с.21).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини стосовно того, що відповідачкою чиняться перешкоди позивачу у спілкування з дитиною, що підтверджується: поясненнями свідків, з яких вбачається, що між сторонами відбуваються конфлікти і вони не можуть дійти компромісу щодо способу участі позивача у вихованні дитини і останній раз позивач бачився з дитиною в грудні 2018 року; рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 24.02.2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису з підстав відсутності беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 випадків домашнього насильства щодо заявниці, її батька та їх малолітньої дитини; висновком органу опіки та піклування Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області від 17.12.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у побаченні з їх спільною дитиною. Враховуючи відносини, що склались між сторонами, а також те, що відповідач не заперечувала щодо встановлення способів участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, приймаючи до уваги вік дитини, режим дня суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд обґрунтовано не погодився з визначеними висновком органу опіки та піклування часами побачень позивача із дитиною, оскільки мати і батько мають рівні права брати участь у спілкуванні з дитиною і у її вихованні і зважаючи, що сторони працюють і вихідними є субота та неділя, тому дійшов вірного висновку щодо необхідності визначення позивачу часів побачень з дитиною у неділю протягом дня з 10-00 до 18-00 годин.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про спільний відпочинок з дитиною, а саме в першу половину літніх канікул та зимових канікул, суд вірно зазначив, що враховуючи вік дитини ця вказана вимога заявлена передчасно, оскільки дитина відвідує дитячий садочок, в якому немає літніх канікул та зимових канікул.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що враховуючи режим дня дитини, яка відвідує дитячий садок, не підлягає задоволенню і вимога про такий спосіб участі позивача в житті дитини як зустрічі з понеділка по п`ятницю з 15-00 до 18-00, оскільки це призведе до порушення прав та інтересів дитини, а також неможливості виконати рішення суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильність таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Проте, апеляційний суд знаходить слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дозвіл суду на його спілкування з дитиною з можливістю спільного відпочинку та відвідування місця проживання батька за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , суперечить вимогам норм сімейного законодавства України та порушує його права та інтереси, а також права та інтереси його малолітньої дитини, оскіцльки під час розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що відповідачкою чиняться перешкоди позивачу у спілкування з дитиною, що між сторонами відбуваються конфлікти, вони не можуть дійти компромісу, а присутність матері за наявності таких конфліктних стосунків з батьком можуть негативно вплинути на стан дитини.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з тексту абзацу третього його резолютивної частини фрази: "…за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 …", та виключення абзацу четвертого : "Перші дві зустрічі провести у присутності матері". Судом першої інстанції не конкретизовано: кому, з ким, коли і де слід провести ці дві зустрічі, не обґрунтована необхідність проведення таких зустрічей саме у присутності матері.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невірного розподілу судом першої інстанції судових витрат між сторонами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. (а.с.1) та витрати на правову допомогу, надану адвокатом Яровим О.І. на підставі договору-доручення №0016364 від 27.02.2019, в сумі 6000 грн., що підтверджується квитанцією №016364 від 27.02.2019 (а.с.125,126).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд першої інстанції з посиланням на приписи ч. 3 ст. 136 ЦПК України дійшов висновку, що з врахуванням майнового стану відповідачки, розмір судових витрат, які підлягають стягненню з неї на користь позивача, підлягає зменшенню до 1000 (однієї тисячі) гривень.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки у справі відсутні такі дані про майновий стан відповідачки, які б давали підстави для зменшення розміру судових витрат.

Питання розподілу судових витрат між сторонами врегульоване статтею 141 ЦПК України.

Так, відповідно до положень частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково (на 1/2), з ОСОБА_2 на його користь належало стягнути 384 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. х 1/2) в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. (6000 грн. х 1/2) в рахунок часткового відшкодування витрат на правову допомогу, а всього - 3384 грн. 20 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції належить змінити і в частині розподілу судових витрат, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 1000 грн. до 3384 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року підлягає залишенню без змін.

З матеріалів справи вбачається, що під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1152 грн. 60 коп. (а.с.239) та витрати на правову допомогу, надану адвокатом Яровим О.І. на підставі договору-доручення №0016379 від 21.10.2019, в сумі 6000 грн., що підтверджується квитанцією №016379 від 21.10.2019 (а.с.257,258).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково (на 1/6), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 192 грн. 10 коп. (1152 грн. 60 коп. х 1/6) в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1000 грн. (6000 грн. х 1/6) в рахунок часткового відшкодування витрат на правову допомогу, а всього - 1192 грн. 10 коп.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року змінити, виключивши з тексту абзацу третього його резолютивної частини фразу: "…за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 …", та виключивши абзац четвертий його резолютивної частини: "Перші дві зустрічі провести у присутності матері", а також збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 1000 грн. до 3384 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1192 грн. 10 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених останнім судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: