У Х В А Л А

18.03.2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Поп ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поп ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В рамках даного позову представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про забезпечення позову. Мотивуючи свою заяву, позивачка вказує на те, що у січня 2018 року між сторонами було досягнуто згоди щодо виготовлення проїзного документа їх малолітнього сина ОСОБА_5 щодо можливості отримання громадянства Словацької Республіки, а також його подальшого навчання в даній країні. З цією метою, а саме можливості виїзду малолітнього ОСОБА_5 у супроводу одного з батьків за кордон, сторонами було підписано спільну заяву, якою надається дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі одного із батьків. Строк дії даної заяви з 05.01.2018 року по 05.01.2021 року. Відповідач на даний час постійно проживає та працює за кордоном, а саме в Словацькій Республіці в м. Сніна та має реальну можливість забрати до себе сина. А тому, просила суд винести ухвалу, якою задовольнити дану заяву та встановити тимчасове обмеження виїзду з України громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі одного з батьків.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно вимог ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

?він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

?стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

?він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

?він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі

сплати аліментів;

?він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції до припинення нагляду.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до переконання, що заявлена представником позивача заява про забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження виїзду з України громадянина ОСОБА_5 суперечить вимогам чинного законодавства, порушує гарантовані Конституцією України права особи, а тому, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, приходжу до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Поп ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_6