КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Київ

Справа №753/10906/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/2625/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Даниленко В.В. 10 липня 2018 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання недійсним державної реєстрації прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання недійсним державної реєстрації та їх обтяжень.

Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви посилається на те, що існують реальні ризики того, що дане майно може бути передане третім особам, ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду, а у разі не вжиття даного заходу забезпечення права позивача не будуть відновлені.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

Заборонено представникам ПАТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири АДРЕСА_1, а саме: вселення та реєстрацію в спірній квартирі як постійних чи тимчасових мешканців.

Не погодилось із судовим рішенням ПАТ «Укрсоцбанк», його представником до суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що жодних причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких об'єктивних сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем наведено не було. Також вказує на те, що задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для вирішення справи, не надавши при цьому належної правової оцінки, тому що заборона вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири буде порушувати право ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотеко держателя, згідно вказаного договору іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Ващенко Т.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів, і в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області про визнання недійсним з моменту вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), запису про реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Тобто предметом спору є право власності на квартиру та його перехід від позивача до відповідача. А отже до вирішення справи по суті, обмеження прав власника, який є відповідачем у справі, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення вказаного позову як шляхом накладення арешту на вказану квартиру, так і забороною будь-яким особам вчиняти дії щодо спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом позову є скасування рішення державного реєстратора, а не визнання права власності на об'єкт нерухомості, а тому навіть у разі задоволення судом позову будь-які дії ПАТ «Укрсоцбанк» або третіх осіб ніяким чином не можуть ускладнити виконання рішення суду про скасування або не скасування рішення державного реєстратора, колегія суддів відхиляє. Так, предметом спору є рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру. Проте, саме внаслідок цих дій відбувся перехід права власності, а отже предметом спору є саме право власності на об'єкт нерухомості, тобто порушено цивільне право позивача. Враховуючи, що зареєстрований власник має право на розпорядження майном, а тому невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти дії щодо неї, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову є Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено належних доказів та обставин, з якими суд першої інстанції пов'язував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, на правильність висновків суду першої інстанції не впливає та не спростовує їх. Крім того, підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 13 березня 2019 року.