Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, пені та інфляції, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, пені та інфляції, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 147105 грн., пеню в сумі 18791,75 грн., суму інфляцій 1771,69 грн. та понесені судові витрати по справі в сумі 1676,69 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 травня 2018 р. між сторонами укладено договір позики, який посвідчено нотаріально. Відповідно до договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 5250 доларів США, яка на день звернення до суду складає за офіційним курсом НБУ - 147105 грн. П. 6.3 вказаного договору передбачено, що у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики (частину суми), він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 % від простроченої суми. Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань складає 18793,75 грн. Інфляційні збитки складають 1771,69 грн. В звязку з наведеним позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Відзиву на заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожень день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Судом встановлено, що 04 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр 1031.

Згідно п. 2.1 Договору, позивач передав грошові кошти в сумі 5250 доларів США що на день підписання цього договору за офіційним курсом НБУ української гривні до долара США становить еквівалент 137498 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору, позичальник зобовязується повернути позикодавцю одержану в позику суму грошей визначену у п. 2.1 Договору готівкою в строк до 30 грудня 2018 року, частинами, відповідно до графіку.

Відповідно до п. 4.2 Договору, сума підлягає поверненню шляхом передачі грошових коштів готівкою позикодавцю в гривнях та визначаються виходячи з еквіваленту в доларах США по курсу за яким можна придбати долар США у комерційному банку на момент (дату) здійснення розрахунків.

Відповідно до п. 6.3 Договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики (частину суми), він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів від простроченої суми.

У строк повернення, який вказаний в договорі позики, 30 грудня 2018 року, борг повернутий не був.

У відповідності із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором.

Таким чином на сьогоднішній день ОСОБА_2 зобовязання за договором позики не виконав та повинен повернути ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 5250 доларів США, що на день звернення позивача до суду складає за офіційним курсом НБУ (1 долар США 28,02 грн.) - 147105 грн.

Індекс інфляції за весь час заборгованості складає 1771,69 грн.

Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 04.06.2018 по 09.01.2019 р. складає 18791,75 грн.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції та пені за несвоєчасне виконання зобовязань, наданим позивачем.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження наданими документами, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Судовий збір у розмірі 1676,69 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, пені та інфляції - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором позики в розмірі 147105 (сто сорок сім тисяч сто пять) грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором позики в розмірі 18791 (вісімнадцять тисяч сімсот девяносто одна) грн. 75 коп. та суму інфляцій 1771 (три тисячі дванадцять) грн. 69 коп., а також судовий збір у розмірі 1676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 69 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення його повного тексту.

Суддя: