Справа № 138/1318/17
Провадження № 22-ц/801/2326/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуСправа № 138/1318/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Лобанова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 719040, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 75000 доларів США для споживчих потреб на 120 місяців зі сплатою 13% річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.02.2018. Згідно кредитного договору позичальник зобов`язався точно в строки обумовлені договором, повернути кредит в сумі 75000 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань сплати штрафні санкції у строки та на умовах визначених цим договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Згідно п.1.2 договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 640 900 грн.

28.10.2008 між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою відстрочено сплату основного боргу з жовтня 2008 року по квітень 2009 року включно. 25.12.2009 між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою реструктуровано кредитну заборгованість та відстрочено сплату основного боргу в період з січня 2010 року по червень 2010 року включно і встановлено, що наступну сплату основного боргу необхідно провести згідно календарного графіку погашень. 27.12.2011 між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, якою встановлено, що наступну сплату основного боргу необхідно провести згідно календарного графіку погашень, вказаного у додатковій угоді, а також змінено розмір пені з «0,1%» на «0,04%».

Отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів, пені що призвело до виникнення простроченої заборгованості, в зв`язку з чим рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду на користь банку стягнуто з позичальника 60569,75 доларів США кредитної заборгованості та понесені судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 20.01.2015. Як зазначено в позовній заяві судове рішення виконується в примусовому порядку, але коштів на його виконання з органів ДВС не надходило. Станом на 01.04.2017 позичальник повернув банку 21070,26 доларів США кредитних коштів та сплатив 49268,17 доларів США процентів за користування кредитними коштами. Станом на 01.04.2017 заборгованість позичальника перед банком становить основний борг: 53 929,74 доларів США, що еквівалентно 1 454 811,79 грн., проценти за користування кредитними коштами 778,38 доларів США, що еквівалентно 20 997,62 грн., пеня за простроченим основним боргом та процентами - 504 608,33 грн., та 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом та відсотками 6 037,46 доларів США, що еквівалентно 162 866,87 грн.

Враховуючи вище викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві з правом вчинення відповідних дій необхідних для продажу. До моменту продажу предмета іпотеки передати його в оперативне управління позивачу з правом укладання договорів оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором. А також стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

08 травня 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» уточнив позовні вимоги, попросив звернути стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 28 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Малай Н. В., та зареєстрований в реєстрі за №396, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 25 лютого 2008 року та зареєстрована КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2008 року за реєстраційним номером 22259544, номер запису 867 в книзі 1 з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 719040 від 28.02.2008 року, розмір якої станом на 01.04.2017 року становить 53 929,74 доларів США основного боргу, що еквівалентно 1 454 811,79 грн; 778,38 доларів США процентів за користування кредитними коштами, що еквівалентно 20 997,62 грн; 6 037,46 доларів США 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, що еквівалентно 162 866,87 грн та 504 608,33 грн пені на користь Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки - житлового будинку, станом на 28.02.2018 року в розмірі 753 421,00 без урахування ПДВ, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , з наданням публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» права на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів, їх копій дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок, дублікату свідоцтва про право власності, виданого Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 25 лютого 2008 року та зареєстрована КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2008 року на вчинення дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідних для продажу житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до моменту продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах з правом укладання договорів оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 28.02.2008 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №719040, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 75000 доларів США для споживчих потреб на 120 місяців зі сплатою 13% річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.02.2018 (а.с.5-9).

Відповідач ОСОБА_1 , відповідно до кредитного договору, зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

28 жовтня 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору якою, крім іншого, внесено зміни до п.1.5 розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору доповнивши його абзацом: «відстрочити сплату основного боргу в період з жовтня 2008 року по квітень 2009 року включно. Наступну сплату основного боргу провести згідно календарного графіку погашення, який складеться після надання відстрочення сплати основного боргу. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше 28 лютого 2018 року» (а.с.10).

25 грудня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору якою, крім іншого, внесено зміни до п.1.5 розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору доповнивши його абзацом: «в грудні 2009 року реструктурувати прострочену кредитну заборгованість та здійснити відстрочення сплати основного боргу в період з січня 2010 року по червень 2010 року включно. Наступну сплату основного боргу провести в липні 2010 року згідно календарного графіку погашення, який складеться після здійснення реструктуризації та надання відстрочення сплати основного боргу. Графік погашення додається. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 28 лютого 2018 року» (а.с.11).

27 грудня 2011 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, де внесено зміни до календарного графіка погашень в частині «Платіж» та внесено зміни до пп.5.2. кредитного договору «за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором. Позичальник зобов`язується сплати на користь банку пеню в розмірі 0,04% суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення» (а.с.12).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Малай Н. В., та зареєстрований в реєстрі за №396 (а.с.14-16).

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 25 лютого 2008 року та зареєстрованим КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2008 року за реєстраційним номером 22259544, номер запису 867 в книзі 1 (а.с.13, 20-22).

Згідно п. 1.2 договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 640 900 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами під час укладання договору іпотеки було погоджене позасудове врегулювання спору, яке здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Також районний суд послався на недотримання позивачем як іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та відсутність доказів невиконання попереднього рішення суду в ході виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до договору іпотеки від 08.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , сторони погодили іпотечне застереження, а саме у договорі визначили способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність та звернення стягнення шляхом його продажу будь-якій особі.

Однак суд першої інстанції не врахував, що 08.05.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» уточнив позовні вимоги, відповідно до яких позивач просив звернути стягнення на підставі рішення суду шляхом проведення прилюдних торгів.

За таких обставин висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Розглядаючи позовні вимоги Вінницький апеляційний суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання обома сторонами.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Закон «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

В уточнюючих позовних вимогах ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки станом на 28.02.2018 року в розмірі 753 421,00 грн. без урахування ПДВ, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 .

Проте колегія суддів вважає, що зазначена початкова ціна реалізації предмета іпотеки не може братись до уваги з наступних підстав.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п`ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

З матеріалів справи вбачається, що звіт про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 незалежного оцінювача ОСОБА_3 був складений та підписаний 28 лютого 2018 року року, та є чинним протягом шести місяців з дня його підписання, тобто до 28 липня 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в порядку, встановленому статтями 38, 39 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Крім того, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 719040 від 28.02.2008 року, розмір якої станом на 01.04.2017 року становить 53 929,74 доларів США, що еквівалентно 1 454 811,79 грн., проценти за користування кредитними коштами 778,38 доларів США, що еквівалентно 20 997,62 грн., пеня за простроченим основним боргом та процентами - 504 608,33 грн., та 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом та відсотками 6 037,46 доларів США, що еквівалентно 162 866,87 грн та 504 608,33 грн пені на користь Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Зважаючи на викладене, судовий збір понесений «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Малай Н. В., та зареєстрований в реєстрі за №396, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 25 лютого 2008 року та зареєстрована КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2008 року за реєстраційним номером 22259544, номер запису 867 в книзі 1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 719040 від 28.02.2008 року, розмір якої станом на 01.04.2017 року становить 53 929,74 доларів США основного боргу; 778,38 доларів США процентів за користування кредитними коштами; 6 037,46 доларів США 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом та 504 608,33 грн пені на користь Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до моменту продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах з правом укладання договорів оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» 3200,00 грн судового збору за подання позовної заяви та 4800,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко