ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/2395/19

Провадження № 22-ц/818/3891/19

11 листопада 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Бровченка І.О.

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року в складі судді Бабенко Ю.П.

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Ісаєнко А.В. при розгляді ним клопотання ОСОБА_1 від 25 березня 2019 року та ненадання відповіді по вказаному клопотанню у виконавчому проваджені № 49607773;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Ісаєнко А.В. по прийманню ним до виконання виконавчого провадження без складання постанови про приймання ним виконавчого провадження до виконання та невнесенню ним до ЄДРВП та АСВП вказаних дій по виконавчому провадженню № 49607773;

- визнати неправомірними діями всі виконавчі дії, які проведені у виконавчому проваджені № 49607773, державним виконавцем Ісаєнко А.В.;

- зобов`язати державного виконавця Ісаєнко А.В. здійснити визначені заявником виконавчі дії та надати відповіді на поставлені заявником питання;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Здоровко О.І. по нездійсненню ним контролю за дотриманням державним виконавцем Ісаєнко А.В. засад верховенства права, законності, розумності строків виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 49607773;

- постановити окрему ухвалу відносно неправомірних дій державного виконавця Ісаєнко А.В. і направити її начальнику виконавчої служби для вжиття заходів;

- постановити окрему ухвалу відносно неправомірної бездіяльності начальника виконавчої служби Здоровко О.І. і направити її начальнику ГТУЮ у Харківській області для вжиття заходів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року скаргу ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 49607773 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В., начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко О.І., задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В. по прийманню ним до виконання виконавчого провадження без складання постанови про приймання ним виконавчого провадження до виконання та про подальше невнесення ним до Єдиного державного Реєстру Виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчих дій по прийманню ним виконавчого провадження № 49607773 до примусового виконання.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

27 червня 2019 року ОСОБА_1 на зазначене судове рішення засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати частково ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в частині не задоволення вимог скарги, а також винести окрему ухвалу стосовно судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у зв`язку з нерозглядом його заяви у десятиденний строк та не дослідження в судовому засіданні наданого скаржником клопотання, яке було додано до позовної заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, не застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 372/504/17, вимоги ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 55, ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує на те, що по зведеному виконавчому провадженню було передано на зберігання іншому зберігачу автомашину, яка є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому в постанові не було зазначено про мотиви передачі від одного зберігача до іншого та інші відомості, які повинні зазначатися, додатком до неї не було додано постанову про опис та арешт автомобіля, постанову не було внесено до Автоматизованої системи виконавчих проваджень. 25 березня 2019 року було одержано клопотання боржника з доданими до нього свідоцтвом про шлюб 2013 року та Довідкою - рахунком про придбання транспортного засобу VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 від 2014 року, однак судом не витребувано виконавчі провадження № 57106266, № 49607773, в яких знаходиться клопотання з додатками, відповіді на яке просив надати заявник, та судом не досліджувалися в судовому засіданні. Також державним виконавцем не заносилися відомості про час внесення до Автоматизованої системи виконавчого провадження постанови про відкриття зведеного виконавчого провадження № 57106266, постанову про передачу майна іншому зберігачу від 17 грудня 2018 року та акту приймання-передачі машини в отсканованому вигляді, та про направлення на адресу сторін виконавчого провадження, що є порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень» та вимог Закону України «Про виконавче провадження». Проте судом не було надано оцінку зазначеним обставинам.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 49607773 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В., начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Витребувано з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова головного територіального управління юстиції в Харківській області оригінали (завірені належним чином копії) матеріалів виконавчого провадження № 49607773 та матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57106266 зі складеним описом документів, які в ньому знаходяться, а також Інформаційний витяг з матеріалів цього виконавчого провадження та відомості про зазначені виконавчі провадження станом на 02 квітня 2019 року.

Роз`яснено Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова головного територіального управління юстиції в Харківській області, що витребувані документи необхідно направити безпосередньо до суду апеляційної інстанції (61001, м. Харків, м-н. Героїв Небесної Сотні, 36).

Закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 49607773 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В., начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко О.І.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 10 год. 50 хв. 03 вересня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновків, що державним виконавцем Ісаєнко А.В. було додержано встановлених законом термінів надання відповіді на клопотання, не було допущено порушення розумності строків виконавчого провадження. Таким чином, в задоволенні скарги ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Ісаєнко А.В. по прийманню ним до виконання виконавчого провадження без складання постанови про приймання ним виконавчого провадження до виконання та про подальше невнесення ним до Єдиного державного Реєстру Виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчих дій по прийманню ним виконавчого провадження № 49607773 до примусового виконання слід задовольнити.

Стосовно вимог скарги зобов`язати державного виконавця Ісаєнко А.В. здійснити ряд виконавчих та інших дій, а саме: скласти акт про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та передати ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 транспортний засіб «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 . Така вимога обґрунтована тим, що транспортний засіб «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 є сумісною власністю подружжя, а отже на праві спільної сумісної власності належить його дружині ОСОБА_2 , з якою він 18 січня 2013 року уклав шлюб, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , що не оспорюється останнім та підтверджується також наданою заявником довідкою-фактурою . ОСОБА_1 не надано рішення суду на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, факт придбання майна в період шлюбу не відносить придбане майно автоматично до сумісного спільного майна подружжя, оскільки в період шлюбу таке майно може бути придбано і за власні кошти. Враховуючи викладене, відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця складати акт про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та передання ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 транспортного засобу «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 із зазначених скаржником підстав.

Щодо надання на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем Ісаєнко А.В. відповідей згідно переліку, заявленого заявником, суд зазначає наступне, матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не містять в собі звернення ОСОБА_1 із зазначеним переліком питань до державного виконавця, таким чином вимога про зобов`язання державного виконавця надати відповіді на ці питання є передчасною, частина відповідей на вказані питання вже була надана державним виконавцем у відповіді від 08 квітня 2019 року, в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Вимоги заявника щодо постановлення окремих ухвал у відношенні державного виконавця та начальника відділу виконавчої служби, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 262 ЦПК України, постановлення окремої ухвали є виключним правом суду у випадку, якщо він дійде висновку про необхідність прийняття такого заходу реагування на виявлені порушення.

Такі висновки суду першої інстанції в оскарженій частині не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що державним виконавцем Ісаєнко А.В. 01 грудня 2017 року було прийнято до виконання виконавче провадження № 49607773, що підтверджується актом приймання-передавання виконавчого провадження від 01 грудня 2017 року (а.с.41).

Виконавче провадження № 49607773 було відкрито 10 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ Тимошенко А.С. на підставі виконавчого листа № 644/2322/15-ц, який було видано Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» заборгованості за газопостачання та судовий збір у розмір 557 грн 76 коп. (а.с.45).

В подальшому в рамках вказаного виконавчого провадження 11 липня 2016 року держаним виконавцем Тимошенко А.С . було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (а.с.46), а 24 жовтня 2016 року було накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 (а.с.48).

17 грудня 2018 року державним виконавцем Ісаєнко А.В. в рамках виконавчого провадження № 57106266 під час виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 49607773 було винесено постанову про передачу майна на зберігання, згідно якої було призначено відповідального зберігача представника ДП «СЕТАМ» Роженко В.В., якому було передано описане та арештоване майно ОСОБА_1 , а саме транспортний засіб «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 (а.с.56). Передачу майна було здійснено на підставі акту приймання-передавання майна від 17 грудня 2018 року (а.с.57) та опису майна (а.с.58). Вказаний транспортний засіб в подальшому було повернуто державному виконавцю, як нереалізоване майно, про що було складено відповідний акт приймання-передавання (а.с.40).

На теперішній час у боржника ОСОБА_1 існує непогашена заборгованість перед ПАТ «Харківміськгаз» у розмірі 215 грн. 15 коп., частково заборгованість погашена (а.с.62-69).

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Ісаєнко А.В. із клопотанням про повернення автомашини у зв`язку з тим, що вона є майном, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами та про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та інших документів (а.с.7).

08 квітня 2019 року державний виконавець Ісаєнко А.В. надав ОСОБА_1 відповідь на вказане клопотання (а.с.26), яке була направлено на адресу ОСОБА_1 поштою, а також на електрону адресу ОСОБА_1 , що підтверджується копією фіскального чеку «Укрпошти» від 08 квітня 2019 року (а.с.26) та скріншотом з електронної пошти державного виконавця (а.с.27).

Згідно акту приймання-передавання на зберігання від 17 грудня 2018 року автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , було передано на зберігання фахівцю ХФ ДП «СЕТАМ» Роженку В.В.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно зі статтею 42 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 449 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові №6 від 07 лютого 2014 року «По практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільних справах», роз`яснює, що до участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки в судове рішення може бути вирішено питання про її права та інтереси.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції). Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення. Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Як вбачається з висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles andothers v. the CzechRepublic», «RTBF v. Belgium»).

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним. Надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

В матеріалах справи наявна постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження згідно якої 29 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Ісаєнко А.В. об`єднані виконавчі провадження № 47453645, № 49607773, № 51743433, № 53028799, № 53497142, ; 57106210, № 57106243 у зведене виконавче провадження № 57106266.

В постанові від 28 листопада 2018 року про арешт коштів боржника у ЗВП № 57106266 маються посилання на виконавчі провадження № 51743577, 57106210, № 57106243, 51743433, № 49607773.

Постанова про передачу майна на зберігання іншому зберігачу винесена в межах виконавчого провадження 57106266.

Разом з тим, судом не досліджувалось та не з`ясовувалось будь-які обставини щодо виконавчих проваджень № 47453645, № 53028799, № 53497142 та перш за все, хто саме був стягувачем у зазначених виконавчих провадженнях.

Звертаючись до суду першої інстанції з відповідною скаргою на дії державної виконавчої служби Денисов Д.А. просив визнати неправомірними всі виконавчі дії. Відмовляючи у задоволені скарги в цій частині суд вважав, що вимоги скарги не конкретизовані.

Разом з тим, суд не з`ясував які взагалі виконавчі дії було здійснено державним виконавцем та не з`ясував у боржника які саме дії він просить суд визнати неправомірними. Фактично суд усунувся від з`ясування обставин справи, що порушує права скаржника на доступ до правосуддя та є формальними підставами ухилитися від взятих на себе обов`язків, пов`язаних із захистом законних прав та інтересів громадян України.

Надаючи оцінку щодо спільної сумісної власності подружжя, суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.4 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі ч и особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова