ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Харків

справа № 621/2384/18

провадження № 22ц/818/1169/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.,

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року, ухвалене суддею Овдієнко В.В., повний текст якого виготовлений 04 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 червня 2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №35 та про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з 14.06.2014 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сумісне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та виховання дитини, зловживання алкогольними напоями, у зв'язку з чим сім'я розпалася.

Також зазначає, що є підстави для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, фінансово чи в інший спосіб не допомагає, хоча є фізично та психічно здоровою людиною, має задовільний стан здоров'я та не має інших утриманців.

На сьогоднішній день вона вимушена утримувати дочку сама, що є порушенням прав їхньої малолітньої дитини на нормальне та достатнє забезпечення задля гармонійного розвитку.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 червня 2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №35 - розірвано.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишені без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить змінити рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04.12.2018 року та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої доньки, суд першої інстанції мав би виходити з того, що є ряд обставин, які впливають на розмір аліментів. А саме: матеріальне становище платника аліментів, наявність на утриманні непрацездатних батьків, інші обставини. На думку апелянта, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Однак мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на ці обставини, зазначає що має на утриманні матір, інваліда 2 групи; сума заробітної плати складає 4100 грн. звертає увагу на те, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлений у розмірі 1626 грн. Зазначає, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх заробітків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що судом було вірно встановлені всі обставини справи та правильним є висновок суду про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також зазначає, що їх спільна донька є хворобливою дитиною, через що потребує постійного медичного нагляду та періодичного стаціонарного лікування, що також потребує значних матеріальних витрат, які вона вимушена нести одноособово. Посилання апелянта на те, що на його утриманні є його літня матір не можуть бути взяті до уваги, оскільки його матір проживає зі своїм чоловіком, який її утримує та також має ще двох синів, які також можуть надавати їй допомогу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується та не переглядається в частині розірвання шлюбу, а оскаржується та переглядається лише в частині розміру аліментів, то справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується лише в частині визначення розміру стягнення аліментів, у зв'язку із чим переглядається судовою колегію тільки в оскаржуваній частині.

Судом встановлено, що з відповідно до свідоцтва про шлюб Серія І-ВЛ №230377 від 14.06.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3.

Згідно довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні-/будинку осіб №3528 від 21.08.2018, позивач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

За інформацією Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 14.09.2018 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 подав заяву про визнання позову, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 зазначає, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України ( далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1 ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2 )доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 липня 2018 р.-1944 гривні, з 1 грудня 2018. - 2027 гривень.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня 2019 р. - 2 027 гривень, з 1 липня 2019 р. - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень.

З довідки про доходи ОСОБА_3, виданої ТОВ «Дівінтос» 20 грудня 2018 року № 93 вбачається, що розмір його середньомісячної заробітної плати складає 4100 грн. (а.с. 45) Такий дохід не є достатнім для стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріали справи не містять.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що дитини є хворобливою та потребує додаткових витрат не приймаються судовою колегією.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Проте позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у даній справі позивачем не заявлені.

Судова колегія беручи до уваги матеріальний стан як відповідача,так і позивача та враховуючи ту обставину, що за законом обов'язок утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 і до досягнення дитиною повноліття підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року - змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна