ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16553/18

Провадження № 22-ц/818/1306/19

13 березня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2018 року у складі судді Єрмак Н.В. по справі № 643/16553/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення прав на частку у квартирі,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення прав особи на частку у квартирі.

До суду позивачами подано клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування клопотання зазначають, що ними подано позов про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що предметом спору є припинення права на частку у спільній сумісній власності, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2018 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвала мотивована тим, що позивачами надано відомості про належність спірного майна відповідачу, заходи забезпечення позову співмірні із заявленими позовними вимогами, а тому заява позивачів підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року за ним визнано право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Заборона проведення реєстраційних дій щодо квартири по суті є зупиненням виконання судового рішення по іншій справі. Суд першої інстанції вживаючи заходи забезпечення позову втрутився у процедуру виконання судового рішення по іншій справі, яке набуло законної сили та є чинним.

Постановленим ухвали йому спричинено збитки, оскільки він вимушений продовжувати орендувати собі інше житло для проживання внаслідок неможливості провести відповідні реєстраційні дії та проживати у квартирі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3

Відповідачем не доведено, що оскаржувана ухвала порушує його права.

З метою ускладнення виконання рішення суду ОСОБА_3 може перереєструвати права власності на інших осіб.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Забороняючи проведення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що такі дії є співмірними з позовними вимогами та сприяють недопущенню невиконання можливого рішення суду.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Відповідно до пункту 4,2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає щодо визнання за ним в судовому порядку права власності на 1/8 частину спірної квартири, згідно рішення суду, однак внаслідок вжиття заходів забезпечення позову зареєструвати право власності на належне майно не вбачається можливим.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5; визнати недійсним в 1/8 частині свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4, яке видано 12 травня 2015 року Реєстраційною службою ХМУЮ на ім'я ОСОБА_6; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/8 частину квартири АДРЕСА_4.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, заборона проведення державної реєстрації права власності на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, обмежує права ОСОБА_3

Співмірність таких обмежень та необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову позивачами не наведено.

В чому полягає неможливість виконання майбутнього рішення у випадку невжиття заходів забезпечення позову у разі задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачами не обґрунтовано.

Також, як зазначив представник відповідача у суді апеляційної інстанції, наразі справа судом першої інстанції розглянута по суті та у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Питання про скасування заходів забезпечення позову судом першої інстанції вирішено не було з посиланням на оскарження ухвали суду в апеляційному порядку та відсутності даних щодо ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення.

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду підлягають стягненню з позивачів на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_5, виданий Харківським РВ ГУДМС України в Харківській області 10 липня 2014 року, місце реєстрації АДРЕСА_3., 62480, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Харківським РВ ГУДМСУ в Харківській області 10 вересня 2014 року, місце реєстрації: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3(АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судовий збір у сумі 320 грн. 40 коп. по 160 грн. 20 коп.(сто шістдесят гривень двадцять копійок) з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко