Справа № 591/5070/18
Провадження № 2/591/540/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання - Бондар С.М.

представника позивача - адвоката Іващенко Т.А.

представника відповідача - адвоката Вакула ВМ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/5070/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 13 травня 2018 року у розмірі 557 063,94 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 доларів США в строк до 13 серпня 2018 року. До цього часу кошти не повернуті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що відповідача, як людину слабкої волі змусили підписати дану розписку, даний правочин був вчинений для приховування попередніх договорів позики на загальну суму 12 000,00 доларів США.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми 4 вересня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 2 жовтня 2018 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 2 жовтня 2018 року відкладено розгляд справи до 22 листопада 2018 року за клопотанням відповідача.

22 листопада 2018 року відкладено розгляд справи до 26 грудня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

Протокольною ухвалою головуючого від 26 грудня 2018 року відкладено розгляд справи до 22 січня 2019 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 22 січня 2019 року відкладено розгляд справи до 20 лютого 2019 року у зв'язку з неявкою позивача та його представника.

20 лютого 2019 року відкладено розгляд справи до 18 березня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по справі №591/2948/17.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що між сторонами 13 травня 2018 року укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала у ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 20 000 доларів США та зобов'язувалася їх повернути у строк до 13 серпня 2018 року. Вказана обставина підтверджується розпискою (а.с.84).

Відповідач у встановлений угодою термін (та на час розгляду справи - також) позику не повернула.

Відповідно до довідки заступника Сьомого Сумського відділення «Райффайзен Банк Аваль» Кравченка Т.В. станом на 27 серпня 2018 року Національним банком України встановлено курс 2785,319700 гривень за 100,00 доларів США (а.с.9).

Таким чином, сума боргу складає 557 063 грн. 94 коп.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами.

За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Оскільки, позика не повернута, з відповідача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 557 063,94 грн.

Суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що відповідачем розписка була підписана в зв»язку із тиском з боку позивача, не заслуговують на увагу, оскільки до правоохоронних органів вона з цього приводу не зверталася. Безгрошовість написаної розписки доказами не підтверджена і не може бути взята до уваги з врахуванням вищенаведеної правової позиції.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно довідки-розрахунку та квитанції вартість надання правничої допомоги становить 800,00 грн.: 100,00 грн. - консультація, 200,00 грн. - підготовка документів до позовної заяви, 400,00 грн. - складання позовної заяви, 100,00 грн. - подання позовної заяви до суду (а.с.8,15). Вказана сума є співмірною з обсягом наданої правничої допомоги.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 6 370 гривень 00 копійок (5 570,00 гривень судового збору, 800, 00 гривень витрат на правничу допомогу).

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 557 063 гривень 94 копійки та 6 370 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 19 березня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2.

Суддя Г.В.Шелєхова