КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 759/13868/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14805/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

19 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором № 047-2900/840-0903 від 28 грудня 2007 року у розмірі 396 449,07 доларів США, стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором у розмірі 396 449,07 доларів США, стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором у розмірі 396 449,07 доларів США.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 047-2900/840-0903 від 28 грудня 2007 року у розмірі 396 449,07 доларів США та судові витрати в розмірі 3654 грн.

31 травня 2019 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись в обґрунтування заяви на те, що в ході перевірки та підготовки виконавчих документів для направлення до органів ДВС, після звільнення співробітника ПАТ «Універсал Банк» виявлено виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 396 449,07 доларів США та судових витрат у розмірі 3654 грн., однак встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 24 лютого 2019 року.

У зв`язку із тим, що рішення суду не виконано, заборгованість не погашена, просив суд поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 759/13868/15-ц, виданого на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити вимоги АТ «Універсал Банк», вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 047-2900/840-0903 від 28 грудня 2007 року у розмірі 396 449,07 доларів США та судові витрати в розмірі 3654 грн.

22 грудня 2016 року на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року видано виконавчий лист № № 759/13868/15-ц.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягував, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що заявником не доведено належними та допустимими доказами відповідно до положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання було пропущено з поважних причин. Будь-яких додаткових обставин, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, судом не встановлено.

Пасивна позиція банку протягом більш ніж трьох років, не вжиття жодних заходів щодо виконання ОСОБА_3 рішення суду, вказують на те, що заявник безпідставно відмовився від реалізації своїх прав. АТ «Універсал Банк», як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання у визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання, які заявник у даному випадку не вжив.

Як вбачається з матеріалів справи, даний виконавчий лист отримано стягувачем 22 грудня 2016 року, проте до травня 2019 року Банк не пред`явив даний виконавчий документ до виконання без поважних причин.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів представника заявника про намагання сторін вирішити питання про виконання рішення суду у добровільному порядку, суду не надано.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник Акціонерного товариства «Універсал Банк», виконавчі листи про стягнення суми боргу за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебувають на виконанні в органах ДВС.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді