Справа № 146/1111/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" березня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Олександрівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_2

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Спадкоємцем ОСОБА_2 за законом та за заповітом залишився його син-позивач, який спадщину прийняв, оскільки залишився проживати і на даний час проживає у спадковому будинку.

Даний будинок батько позивача успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3, однак своє право на спадкове майно не оформляв.

Позивач вирішив належним чином оформити свої права на спадкове майно, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 7 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 09-40 годину 17 січня 2019 року.

10 вересня 2018 року судом направлено запит до Державного нотаріального архіву у Вінницькій області щодо наявності чи відсутності спадкової справи після померлого ОСОБА_2

5 жовтня 2018 року отримано заяву відповідача про розгляд справи у їхній відсутності.

16 жовтня 2018 року отримано відповідь Державного нотаріального архіву у Вінницькій області, з якої вбачається, що спадкова справа після померлого ОСОБА_2 значиться в категорії незакінчених спадкових справ по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори та зберігається в Томашпільській державній нотаріальній конторі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 жовтня 2018 року витребувано у Томашпільської державної нотаріальної контори спадкову справу після померлого ОСОБА_2

5 листопада 2018 року отримано відповідь Томашпільської державної нотаріальної контори, що спадкова справа після померлого ОСОБА_2 знаходиться у Вінницькому державному нотаріальному архіві.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 5 листопада 2018 року направлено державному нотаріусу Томашпільської державної нотаріальної контори копію відповіді Державного нотаріального архіву, Державному нотаріальному архіву направлено копію відповіді Томашпільської державної нотаріальної контори та витребувано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_2

17 січня 2019 року відкладено підготовче засідання на 09-40 годину 12 березня 2019 року, витребувано у Томашпільської державної нотаріальної контори відомості про наявність чи відсутність спадкової справи після померлої ОСОБА_3, після померлого ОСОБА_2, витребувано у Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкову справу після смерті ОСОБА_2

21 січня 2019 року отримано відповідь Державного нотаріального архіву про неможливість надання копії спадкової справи після померлого ОСОБА_2

31 січня 2019 року отримано заяву Олександрівської сільської ради про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

7 лютого 2019 року отримано заяву позивача про приєднання до матеріалів справи довідки МБТІ.

22 лютого 2019 року отримано відповідь про незаведення спадкової справи після померлої ОСОБА_3 та копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2

12 березня 2019 року отримано заяву Олександрівського сільського голови про слухання справи у відсутності представника сільської ради та надано довідку сільської ради про спадкоємців ОСОБА_3

12 березня 2019 року отримано заяву позивача про розгляд справи у його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача-Олександрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у їхній відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с.6).

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в день смерті спадкодавця ОСОБА_2

В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), який відповідно підлягає застосуванню для вирішення цих спірних правовідносин.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до довідки Олександрівської сільської ради № 272 від 05.06.2018, після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 залишився син ОСОБА_1, який спадщину прийняв (а.с.9).

Відповідно до норм ст.529 ЦК УРСР 1963 року, перша черга спадкоємців за законом-при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.4).

Отже, позивач у справі є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

Окрім того, відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, що складається із грошового вкладу та земельної частки (а.с.7, 8).

Відповідно до копії технічного паспорту, свідоцтва про право власності на домоволодіння на житловий будинок по АДРЕСА_1, власником будинку є ОСОБА_3 (а.с.10-13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області (а.с.6).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до довідки Олександрівської сільської ради, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, єдиним спадкоємцем залишися ОСОБА_2, який після її смерті спадщину прийняв, так як залишився проживати в спадковому будинку.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 25.07.2018 на заяву ОСОБА_1, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця (а.с.11).

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 20.02.2019 на ухвалу суду від 18.01.2019, спадкова справа після смерті померлої ОСОБА_3 не заведена.

Відповідно до копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано ОСОБА_1

Отже, позивач у справі ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 як за законом, так і за заповітом.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що він є сином ОСОБА_2, є його спадкоємцем за законом першої черги спадкування та за заповітом, спадщину прийняв, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування право власності на житловий будинок.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704-80 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 524, 525, 527, 549 ЦК УРСР 1963 року, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141-142, 163, 200, 206, 263, 265, 280, 293, 315, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, належний відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 п?ятдесят відсотків сплаченого за квитанцією № 38 від 06.07.2018 судового збору, а саме в сумі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий 02.04.2014 Староміським РВ УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2;

відповідач: Олександрівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24220, Вінницька область, Томашпільський район, с.Олександрівка, вул. Пшеничнюка, 3.

Суддя: О.В. Пилипчук