ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №592/10779/19

Номер провадження 22-ц/816/4805/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2019 року в складі судді Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО»), який мотивував тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2018 року стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 66807 грн 68 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 23 квітня 2018 року по 06 грудня 2018 року в розмірі 44014 грн 56 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 грудня 2018 року по день фактичного розрахунку в розмірі 69299 грн 52 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суд м. Суми від 20 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 грудня 2018 року по 17 квітня 2019 року в розмірі 15920 грн 16 коп., без урахування податків, зборів, обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що при ухваленні рішення суд першої інстанції невірно встановив кількість робочих днів та розмір сум, які підлягали до стягнення та необґрунтовано застосував відсутній в матеріалах справи наказ № 75 від 21 березня 2014 року в ПАТ «Сумське НВО», оскільки матеріали даної справи не містять копії зазначеного наказу і він не досліджувався в судовому засіданні суду першої інстанції. Також вказує, що місцевий суд невірно встановив період за який підлягають стягненню з відповідача недоплачені позивачу кошти.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Кондратенка Ю.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи в ПАТ «Сумське НВО», проте не виплачено заборгованість із заробітної плати.

Відповідно до довідки ПАТ «Сумське НВО» № 16-07/1284 від 24 жовтня 2018 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 468 грн 24 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2018 року по справі № 592/4752/18 з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 66807 грн 68 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 23 квітня 2018 року по 06 грудня 2018 року в розмірі 44014 грн 56 коп. (а.с. 3-6).

Зазначені суми були виплачені ОСОБА_1 17 квітня 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с. 12).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у день звільнення позивача з роботи відповідач ПАТ «Сумське НВО» не провів з ним повний розрахунок, тому стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 грудня 2018 року по 17 квітня 2019 року, в якому було 34 робочих дні, виходячи з триденного робочого тижня.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи міститься копія рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2018 року по справі № 592/4752/18, з якого вбачається, що місцевим судом було встановлено, що на підприємстві в установленому трудовим законодавством порядку визначено графік роботи триденний неповний робочий тиждень з режимом роботи: понеділок, вівторок, середа і обраховуючи позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, місцевий суд виходив саме з триденного неповного робочого тижня.

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що місцевий суд необґрунтовано послався на наказ № 75 від 21 березня 2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня в ПАТ «Сумське НВО».

Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку місцевим судом кількості днів за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні.

З огляду на зазначене за період затримки розрахунку з 07 грудня 2018 року по 17 квітня 2019 року на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за 9 днів у грудні, 12 днів у січні, 12 днів у лютому, 12 днів у березні, 8 днів у квітні, що разом становить 53 робочих днів, а не 34 дні, як визначив місцевий суд. Тому доводи апеляційної скарги щодо помилкового визначення судом першої інстанції кількості днів, за які підлягає сплаті середній заробіток за час затримки розрахунку, заслуговують на увагу.

За таких обставин розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку за період з 07 грудня 2018 року по 17 квітня 2019 року, виходячи з 53 робочих днів, становить 24816 грн 72 коп. (468 грн 24 коп. х 53 дні), а не 15920 грн 16 коп., як стягнув суд першої інстанції. Тому рішення суду на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Разом з тим, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після проведення остаточного розрахунку, тобто, після 17 квітня 2019 року по 20 серпня 2019 року, так як заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем відсутня.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини вимог, виходячи з оспорюваної суми, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави необхідно стягнути 275 грн 16 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Тому рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат також необхідно змінити.

Крім того, з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 412 грн 75 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 7, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2019 року змінити щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 24816 грн 72 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а не 15920 грн 16 коп., як вказав суд першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави 275 грн 16 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 412 грн 75 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко