ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Соловей Г.В.

з участю секретаря Момот Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

12.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/10 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Фастів, вул. Гагаріна, 1, яка належала ОСОБА_4 Підставою відмови є накладення арешту на зазначене майно на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2014 року. Накладений арешт на майно порушує його законні права та інтереси щодо оформлення права власності та вільного розпорядження ним, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2019 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання.

06.02.2019 року, через канцелярію суду надійшов від відповідача ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечує, вважає їх незаконним та необґрунтованими, мотивуючи тим, що арешт на частину житлового будинку було накладено ухвалою Фастівського міськрайонного суду за його заявою про забезпечення позову. Рішенням суду, за його позовом до ОСОБА_4 визнано неправомірними дії щодо самовільного захоплення та пошкодження житлових та підсобних приміщень другого поверху та даху будинку № 1 по вул. Гагаріна в м. Фастові, стягнуто моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Ухвалами судів вищих інстанцій, рішення Фастівського міськрайонного суду залишено без змін. У березні 2017 року ОСОБА_4 помер, виконавче провадження про стягнення з останнього моральної шкоди закінчено. Враховуючи наявність невиконаного рішення, обовязок щодо відшкодування моральної шкоди перейшло до ОСОБА_1, як спадкодавця, а тому підстави для зняття арешту майна відсутні.

13.02.2019 року, через канцелярію суду надійшов від відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_3 відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна в якому, приватний нотаріус заперечувала проти позову до неї, як відповідача, мотивуючи тим, що нотаріус не є субєктом спірних матеріальних правовідносин, які виникли між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна зацікавленість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

13.02.2019 року, через канцелярію суду надійшла від представника позивача ОСОБА_1 відповідь на відзив ОСОБА_2, в якому вона зазначила, що ОСОБА_2 не звертався у встановленому законом порядку щодо заміни сторони виконавчого провадження. Обовязку у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди, завданий останньому ОСОБА_4 не виникло, а тому наведені відповідачем у відзиві заперечення є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи та задовольнити їх.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання приватний нотаріус ОСОБА_3 не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Реалізовуючи свої спадкові права, ОСОБА_1, позивач по справі, через свого представника звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини за заповітом, після померлого ОСОБА_4

За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, 30.08.2017 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 відкрита спадкова справа № 6/2017 до майна померлого 01.03.2017 року ОСОБА_4.

Разом з тим, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку тим, що на 1/10 частину житлового будинку, яка належала ОСОБА_4, розташованого за адресою: м. Фастів, вул. Гагаріна, 1 накладено арешт.

Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено, позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, а тому позивач, як майбутній власник цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично йому належить.

За змістом ст. 4, 5, ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з арештом майна, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_4

Арешт було накладено при розгляді Фастівським міськрайонним судом Київської області цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання відновити пошкоджені приміщення та дах будинку шляхом знесення незаконної прибудови та стягнення моральної шкоди, Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2014 року за заявою ОСОБА_2 на 1/10 частину будинку, що розташована за адресою: м. Фастів, вул. Гагаріна, 1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2016 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання відновити пошкоджені приміщення та дах будинку шляхом знесення незаконної прибудови та стягнення моральної шкоди задоволено частково та визнано неправомірними дії ОСОБА_4 щодо самовільного захоплення та пошкодження житлових та підсобних приміщень другого поверху (площею 46,68 кв.м) та даху будинку № 1 по вул. Гагаріна в м. Фастові, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності. Стягнуто з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень на користь ОСОБА_2.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2016 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії відповідача щодо самовільного захоплення та пошкодження житлових та підсобних приміщень другого поверху площею 46,68 кв.м та даху будинку № 1 по вул. Гагаріна в м. Фастові, які належать ОСОБА_2 на праві власності та відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 від 18.10.2016 року № 52667316 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 05.07.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 20000 грн. на користь ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 400602 виданого 01.03.2017 року Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_4 помер 01.03.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 122.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 від 03.07.2017 року № 52667316 виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 05.07.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 20000 грн. на користь ОСОБА_2 закінчено у звязку зі смертю боржника.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з листа №4780-7 від 06.03.2019 року та № 4781-7 від 06.03.2019 року Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «державний виконавець», ВП спец. розділ, виконавчих проваджень де боржником є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, станом на 06.03.2019 року у відділі не перебуває.

Таким чином, арешт, накладений на частину майна ОСОБА_4 порушує право власності ОСОБА_1, який є спадкоємцем після його смерті, та унеможливлює оформлення спадщини.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що рішення суду, яким стягнуто моральну шкоду не виконане, обовязок спадкодавця ОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди перейшов до спадкоємця ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Таким чином, твердження відповідача про неможливість зняття арешту з підстав, не виконання рішення суду спадкоємцем не може бути взято до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили проте, що він входить до числа кредиторів боржника ОСОБА_4, а також, що державним виконавцем було замінено сторону боржника на його правонаступника ОСОБА_1 і дане виконавче провадження перебуває на виконанні у виконавчій службі.

Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також, позивач просить суд, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 10.09.2014 року за № 695305 про арешт 1/10 частини будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З огляду на це, виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відбувається при наявності рішення суду державним виконавцем і не потребує окремого судового рішення.

За таких обставин, немає підстав для задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. 4,12,13,81-83,141,237,265 ЦПК України, на підставі , ст. 316-317, 319, 391, 1220, 1268 ЦК України, ст.60 ЗУ Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з 1/10 частини будинку розташованого за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Гагаріна, 1, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 695305 від 10 вересня 2014 року, накладений Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей