Справа № 438/1132/18
Номер провадження 2/438/79/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 березня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Наминанік О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №2» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що квартира №72 житловою площею 35,6 м.2 розташована на 9-му поверсі будинку №22 вулиці Коваліва в місті Бориславі Львівської області належить Бориславській міській раді Львівської області та перебуває на балансі ДКП «ЖЕК №2» міста Борислава.

У спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1. як наймач квартири, її племінниця і відповідач ОСОБА_2С, а також її дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Моніка, ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_1 перебуває на заробітках в Королівстві Іспанії, де її діти відвідують навчальні заклади, тобто відсутня в спірній квартирі з поважних причин. Коли приїжджає на територію України, то проживає в спірній квартирі, проводить оплату усіх комунальних послуг, у спірній квартирі знаходяться її, та її дітей особисті речі. Тобто, вона, ОСОБА_4 зв'язків із спірною квартирою не втрачає.

Зазначені фактичні обставини встановлені рішенням Бориславського міського суду від 10.02.2015 року у справі №438/1216/14-ц, яке набрало законної сили, а отже додатковому доказуванню не підлягають.

Даним рішенням в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1 третя особа ДКП «Жек №2» про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі №72 по вулиці Коваліва. 22 в місті Бориславі Львівської обл. відмовлено. В той самий час рішенням Бориславського міського суду від 10.02.2015 року у справі №438/1216/14-ц усунено ОСОБА_2 перешкоди _в користуванні житловим приміщенням у спірній квартирі, зобов'язавши ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей у згадану квартиру та не чинити перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_2

Па виконання даного рішення суду яке набрало законної сили ОСОБА_1 27.05.2015 року засобом поштовою зв'язку відправила та місцем фактичною проживання ОСОБА_2 (м.Борислав, вул.Трускавецька, 20/3) ключі від квартири №72 но вулиці Коваліва, 22 в місті Бориславі Львівської області, які було одержано адресатом 07.04.2015 року. Отже, з 07.04.2015 року ОСОБА_2 одержала реальну можливість користуватись квартирою №72 по вулиці Коваліва. 22 в місті Бориславі Львівської області, де вона і зареєстрована.

Проте, з часу народження і по даний час ОСОБА_2 фактично проживає без реєстрації разом з своєю матір'ю ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2, а в спірній квартирі з 07.04.2015 року, тобто більше 6 місяців, жодного разу не з'являлась.

Крім того, в спірній квартирі відсутні будь-які особисті речі ОСОБА_2 і остання не бере будь-якої участі в утриманні квартири, зокрема, у проведенні поточних ремонтів, а також у сплаті витрат та надані житлово-комунальні послуги, які фактично оплачує ОСОБА_1, що підтверджується відповідними квитанціями.

Таким чином, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи повнолітньою особою, самостійно обрала місцем свого фактичного проживання квартиру №3 но вулиці Трускавецькій, 20 в місті Бориславі Львівської області і втратила будь-який зв'язок із спірною квартирою. Це проявилось в тому, що ОСОБА_2 маючи з 07.04.2015 року у своєму розпорядженні ключі від спірної квартири, тобто маючи вільний до неї доступ, за умови не створення ОСОБА_1 чи іншими особами перешкод в користуванні ОСОБА_2 спірною квартирою, жодного дня не проживала у ній більше 6 місяців підряд без поважних причин, а також відсутні підстави, для зберігання житлового приміщення за ОСОБА_2, як тимчасово відсутнім наймачем, понад 6 місяців.

Це незаперечно підтверджується належними, допустимими та достовірними письмовими доказами, а саме актами обстеження квартири АДРЕСА_1 від 18.06.2013 року, 23.07.2013 року, 15.07.2015 року, 03.09.2015 року, 09.11.2015 року, 01.02.2016 року, 09.02.2017 року, 28.03.2017 року, 24.04.2017 року, 27.06.2017 року, 16.01.2018 року, 15.02.2018 року, 19.04.2018 року, 10.05.2018 року, а також і тим фактом, що впродовж часу з 07.04.2015 року ОСОБА_2 не звернулась в правоохоронні органи із заявами про умисне невиконання рішення Бориславського міського суду від 10.02.2015 року у справі №438/1216/14-ц, яке набрало законної сили, в частині усунення їй перешкод в користуванні житловим приміщенням в спірній квартирі, а також не звернулась із відповідною позовною заявою в суд.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не зявилася, про причину неявки суд не повідомила.

Від представника позивача ОСОБА_7, який діє на підставі договору про представництво інтересів та надання правової допомоги від 25 березня 2015 року до суду поступила заява, про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву.

Крім того, відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутністі.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи ДКП «Житлово-експлуатаційна контора №2» у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України, згідно з якою належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить Бориславській міській раді Львівської області та перебуває на балансі ДКП «ЖЕК №2» міста Борислава.

У спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1. як наймач квартири, її племінниця і відповідач ОСОБА_2С, а також дочки позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Моніка, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71,72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

З матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням Бориславського міського суду від 10 лютого 2015 року у справі №438/1216/14-ц, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 третя особа ДКП «ЖЕК №2» про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі №72 по вулиці Коваліва. 22 в місті Бориславі Львівської обл. - відмовлено. В той самий час даним рішенням Бориславського міського суду від 10.02.2015 року усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим приміщенням у спірній квартирі, зобов'язавши ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей у згадану квартиру та не чинити перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_2

Па виконання даного рішення суду яке набрало законної сили ОСОБА_1 27.05.2015 року засобом поштовою зв'язку відправила та місцем фактичною проживання ОСОБА_2 (м.Борислав, вул.Трускавецька, 20/3) ключі від квартири №72 но вулиці Коваліва, 22 в місті Бориславі Львівської області, які було одержано адресатом 07.04.2015 року. Отже, з 07.04.2015 року ОСОБА_2 одержала реальну можливість користуватись квартирою №72 по вулиці Коваліва. 22 в місті Бориславі Львівської області, де вона і зареєстрована.

Проте, з часу народження і по даний час ОСОБА_2 фактично проживає без реєстрації разом з своєю матір'ю ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2, а в спірній квартирі з 07.04.2015 року, тобто більше 6 місяців, жодного разу не з'являлась.

Крім того, в спірній квартирі відсутні будь-які особисті речі ОСОБА_2 і остання не бере будь-якої участі в утриманні квартири, зокрема, у проведенні поточних ремонтів, а також у сплаті витрат та надані житлово-комунальні послуги, які фактично оплачує ОСОБА_1, що підтверджується відповідними квитанціями.

Таким чином, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи повнолітньою особою, самостійно обрала місцем свого фактичного проживання квартиру №3 но вулиці Трускавецькій, 20 в місті Бориславі Львівської області і втратила будь-який зв'язок із спірною квартирою.

Відповідно до актів обстеження квартири АДРЕСА_1 від 18.06.2013 року, 23.07.2013 року, 15.07.2015 року, 03.09.2015 року, 09.11.2015 року, 01.02.2016 року, 09.02.2017 року, 28.03.2017 року, 24.04.2017 року, 27.06.2017 року, 16.01.2018 року, 15.02.2018 року, 19.04.2018 року, 10.05.2018 року складених комісіями МПП «Бескид», стверджується факт, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в даній квартирі з 1996 року.

На підставі оцінених доказів, суд установи, що позивачем надано достатньо доказів тим обставинам, що ОСОБА_2 не проживала у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Отже, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 128, 141, 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш