Справа № 140/2331/18
Провадження № 22-ц/801/369/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуСправа № 140/2331/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач), суддів Шемети Т. М., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області, ухвалене у складі судді Науменка С. М. 31 жовтня 2018 року в м. Немирові Вінницької області (дата складання повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, -

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду цим позовом, за яким просила стягувати з нього на її користь аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн 00 к., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 28 липня 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 Сімейні відносини між сторонами не склались, дитина перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 працює за кордоном, має достатній рівень заробітку.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн 00 к. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 704 грн 80 к. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, то він відповідно до приписів статтей 180, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України) зобов'язаний надавати утримання - сплачувати аліменти - на дитину до досягнення нею повноліття, розмір яких, урахувавши те, що відповідач працює за межами України визначив в сумі 1500 грн 00 к. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив змінити рішення суду, зменшивши розмір аліментів із 1500 грн 00 к. до 1000 грн 00 к. щомісячно.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що він має нерегулярний мінливий дохід від тимчасових заробітків за межами України, нерухомого майна та грошових коштів, за рахунок яких можна було б сплачувати аліменти у розмірі, який визначив суд, не має. Суд першої інстанції залишив поза увагою встановлений статтею 141 СК України принцип рівності прав і обов'язків батьків щодо дитини, не врахував прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб (а. с. 4), від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 (а. с. 3).

Стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої, другої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачкою, відповідач є працездатною особою, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина не має, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про його обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття, розмір аліментів визначив з урахуванням встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України принципів справедливості, розумності і добросовісності.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості ОСОБА_6 сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тому що сам лише факт відсутності офіційного працевлаштування особи, без надання доказів неможливості такого працевлаштування, заходів, які вживаються для працевлаштування чи для отримання інших законних джерел доходу, не може бути визнано об'єктивною обставиною скрутного матеріального становища платника, яка б впливала на визначення розміру аліментів.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді підпис М. М. Якименко

підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк