ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 635/821/18

Провадження № 22-ц/818/1071/19

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Сащенка І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2018 року у складі судді Панас Н.Л.

у цивільній справі № 635/821/18за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах з нарахованою пенею за несвоєчасне виконання аліментних зобов'язань,-

встановив:

07.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по аліментах у сумі 6350,00 грн. а також пеню за період з 01.02.2017 року по 01.05.2017 року в сумі 5715 грн..

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2013 року задоволено його позов до ОСОБА_3, судом вирішено стягнути з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 280 грн.

В період з 01.06.2013 року по 01.02.2017 року аліменти сплачувалися нерегулярно, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 6 349,52 грн.

Позивач зазначив, що наявність заборгованості по аліментам, є підставою для нарахування пені, розмір якої, відповідно до розрахунку, складає 5 715,00грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Суд вирішив: в задоволенні позову про стягнення заборгованості по аліментам з нарахованою пенею за несвоєчасне виконання аліментних зобов'язань відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 витрати на складання заяви у Харківський районний суд 1000,00 грн.; виконання робіт по складанню скарги в апеляційний суд -2000,00 грн., Враховуючи складність справи, виконані позивачем роботи, час, потрачений ним на відвідування засідань суду, враховуючи , що позивач є інвалідом 2 групи, просить стягнути з відповідача понесені витрати в розмірі 3000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції до спірних правовідносин про стягнення пені, не застосовано норми цивільного законодавства про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а тому у суду не було правових підстав для відмови у задоволені позову в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання рішення суду.

Стосовно рішення суду щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, зазначає, що він є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судових зборів.

30.01.2018 року ОСОБА_2 до апеляційного суду надано заяву, в якій він просить залучити до матеріалів справи додаткові матеріали, а саме: розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.06.2018 року; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2018 року; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2018 року; копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2018 року по справі № 635/168/2018; копію листа Головного управління національної поліції в Харківській області від 30.11.2018 року, копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року по справі № 635/723/13.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 368, 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2013 року по справі № 635/723/13-ц частково задоволено позов ОСОБА_2, суд вирішив збільшити розмір аліментів на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 згідно з рішення судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03.08.2011 року - стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 280 грн щомісячно замість 200,0 грн. до зміни матеріального положення чи стану здоров'я сторін, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.( а.с. 2-5).

Згідно з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з гр. ОСОБА_3 за період з 01.06.2013 року по 01.02.2017 року , який складено державним виконавцем Зябченко В.Є. відповідно до рішення судової палати Апеляційного суду Харківської області від 26.12.2014 року № 22ц-790/7742/14 та виконавчий лист 635/321/14-ц виданий 01.07.2014 року про збільшення розміру аліментів , на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 згідно рішення судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03.08.2011 року та рішення Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2013 року - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 600 грн. щомісячно замість 280 грн. до зміни матеріального положення чи стану здоров'я сторін, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили 01.03.2013 року скасовано, провести індексацію розміру аліментів судом у твердій грошовій сумі відповідно до Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» , на момент закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 365/723/13-ц, виданим 18.06.2013 року Харківським районним судом щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька сума боргу 1400,00 грн. Загальна заборгованість становить 6 349,52 грн. ( а.с. 6-7).

Згідно з довідки медико-соціальної експертизи від 22.11.2011 року ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності з 21.11.2011 року безстроково у зв'язку з загальним захворюванням ( а.с. 8)

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що нормами діючого законодавства не передбачено стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Дана норма передбачена главою 15 СК України, яка регулює правовідносини щодо обов'язку матері, батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та, відповідно до ст. 201 СК України, може бути застосована також до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина ( глава 16 СК України ).

Разом з тим, відносини щодо обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання регулюються главою 17 СК України, у якій на відміну від глави 15 СК України, відповідальність у вигляді неустойки за прострочення сплати аліментів не передбачає.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилання скаржника на те, що судом не застосовано до спірних правовідносин норми цивільного законодавства не заслуговують на увагу, з огляду на підстави та предмет позову обрані позивачем.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанцій правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. ст. 263-265 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів на утримання батька, оскільки норми ст. 196 СК України до даних правовідносин не застосовуються.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи та доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань не співмірності витрат на правову допомогу, незгоду з рішенням суду в цій частині апелянт обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судових зборів.

Частина першою та третьою 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать ( зокрема) витрати на професійну правничу допомогу .

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, заявник як особа з інвалідністю II групи звільняється лише від сплати судового збору, а не від компенсації витрат відповідачу, пов'язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Судова колегія також відхиляє вимоги апеляційної скарги стосовно стягнення з ОСОБА_3 3000,00 грн. витрати на правничу допомогу оскільки позивачем не надано укладеного між ним та адвокатом договору про надання правничої допомоги, а також доказів щодо обсягу послуг і виконаних адвокатом робіт (актів наданих послуг, актів виконаних робіт та ін.), а тому відсутні підстави для стягнення таких судових витрат.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, апеляційна скарга залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді - І.В. Бурлака

І. С. Сащенко