Справа № 703/3832/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем Римським Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/3832/18

за участю

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 12 березня 2015 року із ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2015 року і до повноліття дитини.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 31 серпня 2018 року утворилась заборгованість по їх сплаті в сумі 49166 грн. 25 коп. В звязку з цим, ОСОБА_1 просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів в такому ж розмірі за період часу з 1 липня 2017 року по 31 серпня 2018 року.

Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги і просила стягнути пеню в сумі 59515 грн. 04 коп. за період часу з 1 липня 2017 року по 31 січня 2019 року.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю і просили його задоволити з наведених в ньому підстав. Крім того, просили стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів, однак не в такому розмірі, як зазначено в розрахунку державного виконавця та в позовній заяві. Стверджує, що час від часу надавав як позивачу, так і сину особисто, кошти на утримання дитини. А тому вважає вимоги необґрунтованими. Зазначив, що заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, так як вважає, що кожна сторона самостійно повинна нести такі витрати. Оскільки він не укладав договір з адвокатом, то і не повинен оплачувати його послуги.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити з наступних підстав.

У відповідності із свідоцтвом про народження серії І-СР № 038527 сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2015 і до повноліття дитини.

Згідно з розрахунком старшого державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6 заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 1 лютого 2019 року становить 59515 грн. 04 коп.

В судовому засіданні відповідач визнав, що йому було відомо про обовязок сплачувати аліменти на утримання сина. Заперечуючи проти розміру заборгованості по аліментах, стверджував, що сплачував їх у добровільному порядку по мірі можливості. Однак, жодного доказу на підтвердження викладеного не надав.

Суд зазначає, що у статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обовязком суду.

Суд також враховує, що відповідач не звертався до суду як з позовом про зміну розміру аліментів у звязку з наведеними ним обставинами, так і з позовом про відстрочку, розстрочку або звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Стаття 196 СК України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Відповідач не надав також доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини

Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

А тому, суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та, відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості.

Визначаючи розмір неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів суд зазначає наступне.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

У своїй постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц ОСОБА_7 Верховного Суду відійшла від правової позиції, висловленій у постанові ВСУ від 1 липня 2015 року по справі № 6-94цс15, та зазначила, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд не погоджується з розрахунком позивача. Оскільки ОСОБА_1 просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів з 1 липня 2017 року, враховуючи, що аліменти нараховуються щомісячно з 1 по останній день місяця, то початковою датою нарахування пені за липень є 1 серпня 2017 року. Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить:

за липень 2017 року неустойка (пеня) становить 8350,29 грн. (1520,75 грн. розмір заборгованості по аліментах х 0,01х 549 днів прострочення сплати аліментів).

за серпень 2017 року розмір неустойки (пені) становить 7878,78 грн (1520,75 х 0,01 х 518).

за вересень 2017 року розмір неустойки (пені) становить 7422,48 грн (1520,75 х 0,01 х 488).

за жовтень 2017 року розмір неустойки (пені) становить 7225,17 грн (1581 грн х 0,01 х 457).

за листопад 2017 року розмір неустойки (пені) становить 6750, 87 грн (1581 грн. х 0,01 х 427).

за грудень 2017 року розмір неустойки (пені) становить 6260,76 грн (1581 грн х 0,01 х 396).

за січень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 5986 грн (1640,25 грн х 0,01 х 365).

за лютий 2018 року розмір неустойки (пені) становить 5526,80 грн (1640,25 грн х 0,01 х 337).

за березень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 5018,40 грн (1640,25 грн х 0,01 х 306)

за квітень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 4965,24 грн (1798,50 грн х 0,01 х 276).

за травень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 4407,55 грн (1798,50 грн х 0,01 х 245)

за червень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 3867,85 грн (1798,50 грн х 0,01 х 215).

за липень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 3310,16 грн (1798,50 грн х 0,01 х 184).

за серпень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 2752,47 грн (1798,50 грн х 0,01 х 153).

за вересень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 2212,77 грн (1798,50 грн х 0,01 х 123).

за жовтень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 1655,08 грн (1798,50 грн х 0,01 х 92).

за листопад 2018 року розмір неустойки (пені) становить 1115,38 грн (1798,50 грн х 0,01 х 62).

за грудень 2018 року розмір неустойки (пені) станом на 31 січня 2019 року становить 557,69 грн. (1798,50 грн х 0,01 х 31).

Таким чином, загальна сума пені за становить 85263,74 грн.

Оскільки стаття 196 СК України обмежує максимальний розмір пені за прострочення сплати аліментів, з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 59515 грн. 04 коп.

У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в сумі 5000 грн. відповідно до розрахунку до договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи (в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником відповідача вимоги про стягнення витрат за надання правої допомоги обґрунтовані належним чином та підтверджені. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 31 серпня 2018 року, розрахунок до цього договору з детальним переліком виконаних робіт і затраченого часу та квитанції до прибуткового касового ордера від 31 серпня 2018 року та 21 січня 2019 року, в якій зазначено вартість виконаних послуг в загальному розмірі 5000 грн.

Як вбачається із ч. 6 ст. 137 ЦПК України обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається нс сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, його належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 137, 141, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

вирішив:

ОСОБА_8 Федорівни до ОСОБА_3 «про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, м.Сміла вул.Лесі Українки, 26/2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ін. НОМЕР_2, м.Сміла, вул.Лесі Українки, 26/2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 липня 2017 року по 31 січня 2019 року у сумі 59515,04 грн., суму судових витрат по оплаті правничої допомоги адвоката у сумі 5000 грн., всього 64515 грн. 04 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, м.Сміла вул.Лесі Українки, 26/2) на користь державного бюджету 704 грн.80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк