Справа № 212/1035/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого - судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Борух Ю.К., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07 березня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживають разом з відповідачем. З січня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, ведення домашнього господарства, тому позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо.

Позовна заява надійшла до суду 06.02.2019 року, ухвалою від 18.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову .

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст..206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У звязку з визнанням позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, яка викладена в письмовій заяві, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням наступних встановлених та підтверджених матеріалами справи обставин.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище Яковлєва) уклали шлюб 07 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Довгинцевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 07.03.2008 р., актовий запис № 76 (а.с. 8).

ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про зміну імені виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 27.12.2011 р., актовий запис № 60. ( а.с.9)

ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про зміну імені виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 15.02.2012 р., актовий запис № 10. ( а.с.10)

Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 14.07.2008 року, що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с. 11,12).

В судовому засіданні встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивачка зазначає, що сім'я з відповідачем не склалася, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім'я припинила своє існування. Доньки мешкають разом з відповідачем.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть.

Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.142 ЦПК України позивач просила не стягувати з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 112, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 березня 2008 року Довгинцевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, - розірвати.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 залишити прізвище «Тріфонова».

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 5 АДРЕСА_2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2019 року.

Суддя: М. Д. Власенко