ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8278/18

провадження № 22-ц/4809/506/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Авраменко Т.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року, у складі головуючого судді Іванової Н.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про зміну порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Просила змінити визначений рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03 червня 2014 року ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 листопада 2018 року позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення виконання рішення щодо визначення способу участі відповідача у вихованні дочки.

В обґрунтування вказувала, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03 червня 2014 року відповідачу визначено спосіб його участі у вихованні дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: систематичні побачення ОСОБА_2 з дочкою кожної п'ятниці з 18.00 год. до 19.30 год. та кожної суботи з 10.00 год. до 13.00 год., щомісяця, за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, в присутності матері - ОСОБА_1

Позивач звернулася із позовом до відповідача про зміну такого порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні, з підстав, що з часу ухвалення рішення суду про визначення способу спілкування відповідача з дочкою змінилися обставини життєдіяльності відповідача.

Посилається, що відповідач притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України - «незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами». Зазначені бойові припаси та вибухові речі він розкопував в місцях проведення бойових дій в часи другої світової війни. Після цього звозив до своєї квартири, де проходили зустрічі з дитиною, розпилював їх, діставав з них порох, розкладав його у бляшанки, а корпуси реставрував. Відповідач не має психологічного контакту з дитиною, побачення з ним негативно впливає на її емоційний стан. В результаті цього, дитина знаходиться на обліку лікаря-невролога.

Зазначала, що вона зверталась до Кропивницького міського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді щодо оцінки психоемоційного стану доньки.

Вважає, що відповідач складає суспільну небезпечність для дитини, а тому просила забезпечити позов шляхом зупинення виконання рішення суду за виконавчим листом №404/8677, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда і саме такий спосіб забезпечення позову буде сприяти спокійному стану дитини.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції послався на те, що заявлений заявником захід забезпечення позову, як зупинення виконання рішення не є способом забезпечення позову в розумінні положень ст. 150 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову ухвалу про задоволення забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення за виконавчим листом №404/8677, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда щодо визначення способу участі відповідача у вихованні дочки. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

На вказану апеляційну скаргу подані відзиви відповідачем - ОСОБА_2 та Управлінням з питань захисту прав дітей, в яких просять скаргу залишити без задоволення ,а ухвалу суду без змін.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права з таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Перелік видів забезпечення позову, наведений у частині першій статті 150 ЦПК України, не є вичерпним, у зв'язку з чим, за наявності відповідного клопотання, можуть бути застосовані й інші його види, проте з урахуванням обмежень, встановлених частинами четвертою - десятою зазначеної статті.

Пленум Верховного Суду України в пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, цивільний процесуальний кодекс не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігти ситуації, в якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав та законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ставить вимоги про зміну порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні відповідача, яке визначено рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року.

У заяві про забезпечення позову позивач просить зупинення виконання рішення суду щодо визначення порядку ОСОБА_2 спілкування з дитиною.

Вказане рішення набрало законної сили, а тому заборона виконувати таке рішення є завідомо протиправною та суперечить принципу правової визначеності. Таке рішення може бути оскаржено у передбаченому процесуальним законом порядку, а до того часу повинно виконуватися у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що питання забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

18.03.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Т.М. Авраменко

О.А. Письменний