Справа № 666/5615/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.03.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 212333-creed відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000.00 Доларів США на термін до 26.02.2010р.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 06.06.2013 року виникла заборгованість в сумі 11713.85 доларів США, що за курсом НБУ становить 93593.67 грн., яка складається з наступного: - 3752.55 долари США - заборгованість за кредитом; - 7373.70 доларів США - заборгованість по доцентам за користування кредитом; - 31.29 долари США - штраф (фіксована частина) - 556.31 долари США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5 укладено договір поруки. Просить стягнути солідарно з Відповідачів заборгованість у розмірі 11713.85 доларів США, що за курсом НБУ від 06.06.2013 року складає 93593.67 грн. за кредитним договором № 212333-сrеed від 04.03.2008 року та судові витрати.

Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 15434.77 доларів США, що за курсом НБУ від 10.07.2018 року складає 405008,36 грн. за кредитним договором № 212333-сrеed від 04.03.2008 року, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано.

В матеріалах справи наявні заперечення представника відповідача ОСОБА_1, в яких останній просив застосувати наслідки пропуску загальної та спеціальної позовної давності для звернення до суду ПАТ КБ «Приватбанк» з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів.

Судом встановлено, що 04.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 212333-сrеed згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000.00 доларів США на термін до 26.02.2010 р.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно умов договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 212333-сrеed 04.03.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки,

Відповідно до наданого Розрахунку, остання оплата за кредитом датована 11.02.2010 року. Наступна оплата, відповідно до умов кредитного договору та Графіку погашення кредиту, яка повинна сплачуватись щомісячно, повинна була сплачена, як встановлено - 01.03.2010 року.

Судом встановлено, що 25.02.2010 року було ухвалено рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за Договором 212333-сrеed 04.03.2008р. Рішення набрало законної сили 07.03.2010 року.

Тобто, з 07.03.2010 року почав свій перебіг строк порушення зобовязань кредитором ОСОБА_1 та коли Банк дізнався про, його порушення.

Також, враховуючи дату укладення кредитного договору - 04.03.2008 року та дату початку його невиконання відповідачем, як зазначено в Розрахунку заборгованості - 01.03.2010 року та дату звернення до суду з даною позовною заявою - 09.09.2013 року, то вбачається, що позивачем пропущено встановлений ЦК України трирічний строк позовної давності, про поновлення якого, позивачем не заявлено.

Відповідно до ст.. 256-257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Наведене, з врахуванням положень ст.257 ЦК України, п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для застосування до цивільного спору, що виник, позовної давності.

Крім цього, у відповідності до пункту 31 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., враховуючи положення пункту 7 частини 13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється, вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 13 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачу про порушення його права було відомо станом на 07.03.2010 року, відповідно звернувшись із вказаним позовом до суду лише 10.09.2013 року порушив трирічний строк передбачений ст. 257 ЦКУ України, відсутність клопотання про визнання поважними причини пропуску строку і заяви з боку представника відповідача про застосування строків позовної давності, в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.256,257,261,266,267 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Е. Дорошинська