АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/390/19Головуючий по 1 інстанції - Корман О.В.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_3;

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Кормана О.В. в Уманському міськрайонному суді Черкаської області 27 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування постанови державного виконавця від 11 травня 2018 року «Про закриття виконавчого провадження», - :

в с т а н о в и в :

14.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про скасування постанови державного виконавця від 11 травня 2018 року «Про закриття виконавчого провадження».

Заявник ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог зазначає рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у справі № 2-53/12, яке ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 листопада 2013 року залишено без змін, визнано збудований ОСОБА_4 на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1: ангар з металевих конструкцій, розміром 38 х 12 метрів; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття, самочинним будівництвом та зобов'язано ОСОБА_4 знести їх за власний рахунок.

Постановою старшого державним виконавцем ВДВС Христинівського районного управління юстиції Кушніром М.І. від 17 січня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 41569349 та зобов'язано ОСОБА_4 в добровільному порядку виконати вказаний виконавчий документ на протязі 7-ми днів.

Заявник посилається, що в той час, коли виконавче провадження № ВП 41569349 перебувало у провадженні державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції, начальник ВДВС Христинівського районного управління юстиції Сидорчук С.М., не маючи на те жодних повноважень, втручається у вказане виконавче провадження і звертається з листом особисто до голови Христинівського районного суду Черкаської області про роз'яснення судового рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року, не зазначаючи на те жодних законних підстав.

Державний виконавець ВДВС Христинівського районного управління юстиції Черкаської області Кушнір М.І. ще до спливу, встановленого його постановою від 17 січня 2014 року для боржника 7-ми денного строку для добровільного виконання судового рішення, 23 січня 2014 року ухвалює постанову про зупинення виконавчого провадження.

ОСОБА_3 стверджує, що з 17 січня 2014 року - дати відкриття виконавчого провадження - до 25 липня, а потім і до 11 травня 2018 року державний виконавець ВДВС Христинівського районного управління юстиції, у якого на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 41569349, жодних належних виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Христинівського районного суду від 26 лютого 2014 року не вчиняв, тому вказане судове рішення станом на сьогодні не виконано.

11 травня 2018 року державним виконавцем ВДВС Христинівського районного управління юстиції ухвалена постанова про закриття виконавчого провадження ВП № 41569349. ОСОБА_3 вважає постанову про закриття провадження незаконною, у зв'язку з чим просив суд постанову державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції від 11 травня 2018 року про закриття виконавчого провадження ВП № 41569349, як необґрунтовану, незаконну та безпідставну, якою порушуються майнові права ОСОБА_3 та права стягувача у виконавчому провадженні ВП № 41569349 по виконанню рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у цивільній справі № 2 - 53 / 12 - скасувати, та зобов'язати державного виконавця поновити вказане виконавче провадження.

Заявник посилається, що внаслідок тривалого невиконання державним виконавцем ВДВС Христинівського районного управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження ВП № 41569349 по виконанню рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-53/12, його таких дій та бездіяльності та внаслідок порушення ним вимог Конституції та законів України, слід визнати дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними та зобов'язати державного виконавця відновити гарантовані порушені ним права ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, відновити виконавче провадження ВП № 41569349 в примусовому порядку, та в повному обсязі виконати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року.

21.09.2018 року ОСОБА_3 подав заяву про зміну заявлених ним вимог, в якій він зазначив, що, отримавши копію постанови державного виконавця Христинівського РВ ДВС від 11 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 41569349 від 17 січня 2015 року, та ознайомившись з її змістом, він виявив певні невідповідності у заявлених ним 14 червня 2018 року вимогах, та дізнавшись, що державний виконавець за межами дії оскаржуваної постанови, так як не вказав про це у своїй постанові, повернув Христинівському районному суду Черкаської області виконавчий лист по примусовому виконанню рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року, вважає за необхідне викласти свої позовні вимоги у такій редакції: прийняти до розгляду Христинівським районним судом Черкаської області цю заяву та поновити процесуальний строк на оскарження постанови державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції від 11 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_3 вказує, що постанова державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції від 11 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 41569349 на адресу ОСОБА_3 не надходила, а державний виконавець на вимоги її надати, не надає ні відповіді , ні вказаної постанови, тому просить суд допомогти в цьому і витребувати у державного виконавця належним чином оформлену копію вказаної постанови для приєднання її до матеріалів цієї заяви.

Заявник ОСОБА_3 просить постанову державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції від 11 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 41569349 скасувати, як необґрунтовану, незаконну та безпідставну, якою порушуються майнові права ОСОБА_3 та права стягувача у виконавчому провадженні ВП № 41569349 по виконанню рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у цивільній справі № 2 - 53 /12.

Христинівському районному суду Черкаської області повернути до Христинівського РВ ДВС виконавчого листа від 15 січня 2014 року по примусовому виконанню рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-53/12 та зобов'язати державного виконавця поновити незаконно закінчене виконавче провадження ВП № 41569349.

Внаслідок тривалого невиконання головним державним виконавцем Христинівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Савченко Оленою Михайлівною рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року у цивільній справі № 2-53/12, порушені державним виконавцем вимоги Конституції та законів України, тому ОСОБА_3 просить визнати дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними і зобов'язати державного виконавця відновити гарантовані та порушені права ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, у примусовому порядку і в повному обсязі виконати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року

У зв'язку із задоволеними заявами про відвід суддям Христинівського районного суду Черкаської області матеріали скарги ОСОБА_3 передано на розгляд найбільш територіально наближеному суду - Уманському міськрайонному суду Черкаської області.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування постанови державного виконавця від 11 травня 2018 року «Про закриття виконавчого провадження « - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Він посилається на порушення норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що з 17 січня 2014 року по 11 травня 2018 року державний виконавець жодних законних виконавчих дій по виконанню рішення суду від 26 лютого 2014 року не вчиняв. З метою умисного ухилення боржником від виконання рішення суду за сприяння органів ДВС ОСОБА_4 незаконно здійснив державну реєстрацію самочинного будівництва та незаконно присвоїв йому адресу: АДРЕСА_2. Крім того ОСОБА_3 зазначає, що начальник ВДВС Христинівського районного управління юстиції, не маючи повноважень, неодноразово втручався у виконавче провадження, звертаючись до голови районного суду із заявами про роз'яснення рішення суду та встановлення способу і порядку його виконання. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження виконання рішення суду, а суд першої інстанції, порушуючи процесуальні права заявника, не розглянув клопотання, не витребував та не дослідив у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

21 лютого 2019 року Христинівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції надіслав на адресу апеляційного суду Черкаської області відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам діючого законодавства. Державний виконавець виніс постанову про закриття виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначає, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови від 11 травня 2018 року, оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_3 було надіслано ще 29 травня 2018 року.

25 лютого 2019 року не електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4, в якому він зазначає, що доводи скаржника не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена на недоведених обставинах.

У зв'язку з чим ОСОБА_4 просив суд ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у відкритому судовому засіданні з участю сторін, які повідомлені та викликались в суд.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ДВС, яка з`явилася в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вище зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виконавче провадження, постановою державного виконавця від 11 травня 2018 року було закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду, а заявник не надав доказів того, що такого виконання не відбулось, а тому відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця «Про закінчення виконавчого провадження».

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки висновки суду є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в Христинівському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебував на виконанні виконавчий лист № 2-53/12, виданий 15 січня 2014 року Христинівським районним судом Черкаської області, про зобов'язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок ангар з металевих конструкцій, розміром 38 х 12 м; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття, що розташовані на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1 (а.с.44).

17.01.2014 року старший державний виконавець відділу ДВС Христинівського районного управління юстиції за заявою ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за № 4156349 на виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, посадовими чи службовими особами та громадянами на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають виконанню.

Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається та встановлено судами як першої так і апеляційної інстанції, що виконавче провадження неодноразово зупинялося та поновлювалося.

Так, постановою від 27 серпня 2014 року старший державний виконавець ДВС Христинівського районного управління юстиції Кушнір М.І. закінчив виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що будівлі, які підлягають знесенню ОСОБА_4 відсутні за вказаною в рішенні суду адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.6).

23 червня 2015 року ОСОБА_3 звертався до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Христинівського районного управління юстиції Кушніра М.І. від 27.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41569349, в якій просив визнати дії державного виконавця Кушніра М.І., якими не забезпечене виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26.02.2013 року такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», та просив суд зобов`язати державного виконавця Кушніра М.І. поновити виконавче провадження № 41569349 від 17.01.2014 року та виконати його у повному обсязі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено.

Однак, не погоджуючись з ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково. Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року - скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою постанову державного виконавця Христинівського районного управління юстиції Кушніра М.І. від 27.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41569349 визнано неправомірною та скасовано.

Таким чином, скасовуючи ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року, та постановляючи нову ухвалу, якою постанову державного виконавця Христинівського районного управління юстиції Кушніра М.І. від 27.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41569349 визнано неправомірною та скасовано, апеляційний суд дійшов до висновку, що доказів на підтвердження виконання рішення Христинівського районного суду від 26 лютого 2013 року матеріали виконавчого провадження № 41569349 не містять.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у березні 2017 року ОСОБА_4 звертався до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та просив суд визнати виконавчий лист у справі № 2-53/12, виданий Христинівським районним судом Черкаської області від 15 січня 2014 року таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року виданий Христинівським районним судом Черкаської області 15 січня 2014 року виконавчий лист у справі № 2-53/12 таким, що не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року, постановою апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено, ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року - скасовано. ОСОБА_4 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання - відмовлено.

Приймаючи постанову про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, апеляційний суд вказав, що передбачених законом обставин та підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в заяві ОСОБА_4 не наведено. Крім того, вказав, що зміна адреси об`єктів, які судовим рішенням визнані самочинно збудованими, та підлягають знесенню не дає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не свідчить про відсутність повного або часткового обов`язку ОСОБА_4 у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою у виконавчому провадженні.

В подальшому з матеріалів справи вбачається, що 18.04.2018 року державним виконавцем Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову, якою залучено представника Христинівської міської ради та представника відділу містобудування архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури Христинівської РДА для проведення виконавчих дій по становленню місця знаходження ангару з металевих конструкцій, розміром 38 х 12 м; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми, та покриття, що розташовані на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1.

26.04.2018 року державним виконавцем Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було складено акт державного виконавця про те, що під час виїзду за вказаною адресою, було встановлено, що ангар з металевих конструкцій, розміром 38х12 м; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми, та покриття, що розташовані на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1 відсутні.

На підставі вищезазначеного, 11.05.2018 року державним виконавцем у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності, тощо.

Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 7 ст. 12).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання остаточного судового рішення є окремим елементом права на суд. В рішенні у справі «Immobiliare Saffi v.Italy» від 28.07.1999 року суд вказав, що, коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного судового рішення на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним. Неприпустимо, щоб ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод докладно описувала процедурні гарантії, надані сторонам, такі як публічність, справедливість, ефективність розгляду, і при цьому не забезпечувала виконання судового рішення. Тлумачення ст.6 лише як такої, що гарантує право на доступ до суду та проведення судового розгляду, може призвести до ситуацій, несумісних з принципом верховенства права.

Ст. 129 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку суд вважає, що відповідачі не забезпечили в даному випадку виконання судового рішення, формально підійшли до виконання своїх обов'язків без дотримання конституційного забезпечення виконання судового рішення, підмінивши основне завдання виконавчого провадження - обов'язковість виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, доводи апеляційної скарги скаржника, пояснення учасників справи, беручи до уваги наявні в матеріалах справи належні, допустимі достовірні докази, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, оскільки, в матеріалах справи не міститься належних, допустимих та достовірних доказів того, що виконавче провадження за № 4156349, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-53/12, виданого 15 січня 2014 року Христинівським районним судом Черкаської області про зобов'язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок ангар з металевих конструкцій, розміром 38х12 м; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття, що розташовані на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1, боржником було виконано рішення Христинівського районного суду Черкаської області в повному обсязі, оскільки складений акт державним виконавцем Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.04.2018 року про те, що під час виїзду за вказаною адресою ангар з металевих конструкцій розміром 38х12 м.; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття, що розташовані на території продовольчої бази, АДРЕСА_1 відсутні, на підставі якого виносилася постанова про закінчення виконавчого провадження, не є підтвердженням того, що рішення Христинівського районного суду Черкаської області боржником виконалося в повному обсязі.

Також, як із матеріалів справи, так і з постанови про закінчення виконавчого провадження не вбачається чи добровільно було виконано боржником ОСОБА_4 рішення Христинівського районного суду Черкаської області чи в примусовому порядку, що зводить взагалі під сумнів саме виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що з матеріалів справи вбачається та неодноразово було встановлено судом апеляційної інстанції, що на час ухвалення та набрання чинності рішення суду, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, існувало дві адреси в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Таким чином, державний виконавець, формально не виявивши будівель, які підлягають знесенню за адресою АДРЕСА_1, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що зміна адреси об`єктів, які судовим рішенням визнані самочинно збудованими та підлягають знесенню не дає підстав закривати виконавче провадження, вважаючи, що рішення Христинівського районного суду Черкаської області боржником виконано в повному обсязі, що зводиться до бездіяльності дій державного виконавця та порушення засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності, тощо, які передбачені ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.3 п.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту видачі виконавчого листа № 2-53/12, який був виданий 15.01.2014 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження 17.01.2014 року № 4156349 на виконання вищезазначеного листа, державним виконавцем станом на сьогоднішній день, а саме протягом 5 років не вчинено належних дій стосовно належного виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області, що суперечить вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в якій чітко зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, так і з копії виконавчого провадження № 4156349 не вбачається, що боржником повідомлено про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, як і взагалі з матеріалів справи не вбачається, що рішення Христинівського районного суду Черкаської області виконано взагалі.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими у частині щодо відсутності даних про виконання рішення суду, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не в повній мірі врахував всі обставини справи і зокрема, вимоги процесуального права, не витребував та не дослідив виконавче провадження, яке було витребувано апеляційним судом, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо постановлено ухвалу про відмову у задоволені скарги заявника, а згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області підлягають стягненню судові витрати у розмірі 384 грн. 20 коп. за розгляд апеляційної скарги на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376,381 - 384, 447,451 ЦПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування постанови державного виконавця від 11 травня 2018 року «Про закриття виконавчого провадження» - скасувати, прийняти нову постанову.

Постанову державного виконавця ВДВС Христинівського районного управління юстиції від 11 травня 2018 року про закриття виконавчого провадження ВП № 41569349 - визнати неправомірною та скасувати.

Відновити виконавче провадження ВП № 41569349 та повернути виконавчий лист на виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року.

Стягнути з Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області судові витрати за розгляд апеляційної скарги у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Бородійчук В.Г.