Справа № 758/3299/19
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

24 червня 2019 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, усунення від спадкування та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить: 1) встановити факт проживання позивача однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю позивача та померлого ОСОБА_3 ; 3) визнати за позивачем право власності на 1/2 частину даної квартири як на частку в спільній сумісній власності та виключити її зі спадкового майна; 4) усунути відповідача ОСОБА_2 від спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; 5) визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

При подачі позову позивачем сплчено судовий збір на суму 6 709,15 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід залишити без руху за таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК). Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

В позовній заяві позивач зазначила ціну позов в розмірі 670 915,00 грн., сплативши при цьому судовий збір в розмірі 6 709,15 грн., однак доводів про те, з яких міркувань позивач виходила, визначаючи саме такий розмір ціни позову, та якими доказами це підтверджується, до позову не додано. А тому суд позбавлений можливості перевірити правильність сплаченого судового збору та вважає в цій частині сплачений судовий збір вочевидь не відповідає вартості спірної квартири.

Відповідно до ст. 4 ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605 грн.).

Крім того, відповідно до ст.6 ч.3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ставка для позовів немайнового характеру встановлена для фізичних осіб ст.4 ч.2 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнюється 768,4 грн.

Як вбачається з позову, позивач заявляє 3 вимоги немайнового характеру, в тому судовий збір в цій частині становить 2 305,2 грн. (768,4 х 3), а також просить визнати право власності в цілому на всю квартиру, а тому позивачу необхідно подати документ на підтвердження оцінки спірної квартири на час звернення до суду та доплатити до встановленого законом розміру від вартості квартири або до максимального розміру судового збору.

Отже, для розгляду судом вищевказаного позову позивачу необхідно подати документ на підтвердження вартості спірної квартири та доплатити до державного бюджету судовий збір до встановленого законом розміру (з врахуванням вже сплаченої суми) з поданням оригіналу квитанції про його сплату.

В зв`язку з наведеним, подана без додержання вимог ст.185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вказаних вище недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ч.1, 258-260, 261, 353, 354ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) -

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, усунення від спадкування та визнання права власності, надавши позивачу строк для усунення недоліків в 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачу.

Ухвала в частині сплати судових витрат може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

СуддяН. М. Ларіонова