СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/1161/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Києві подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусове входження до житла божника - фізичної оосби ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2019 р. р. заявник звернувся до суду із вищевказаним поданням, просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_1 для проведення її опису та арешту з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів, посилаючись на ті підстави, що 22.02.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам ло виконання та до відома, 18.08.2014, 07.06.2019 та 07.11.2019 державним виконавцем здійснено виходи за адресою місця проживання боржника, але відібрати пояснення у ОСОБА_1 та провести опис та арешт майна, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, а також боржник на прийом до державного виконавця не з`являється, внаслідок чого відсутня можливість провести опис та арешт майна для погашення заборгованості по сплаті аліментів.

Статтею 439 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно норм процесуального законодавства.

Вивчивши подані матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

На примусовому виконанні у відділі ДВС Святошинського управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження №36689789 з виконання виконавчого листа №2/756/408/13 від 15.02.2019 виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на корсить ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 05.12.2012.

20.12.2017 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 .

22.09.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 91725 грн 16 коп., що становить 50% від суми заборгованості у розмірі 183450 грн 32 коп.

15.04.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керуванням транспортними засобами.

15.04.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельною зброєю.

15.04.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

15.04.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Як вбачається із актів державного виконавця від 18.08.2014, 07.06.2019 та 07.11.2019 за адресою: АДРЕСА_1 дверей квартири ніхто не відчинив.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості №36689789 від 10.04.2019 у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2019 становить 197712 грн 72 коп.

Як вбачається із матеріалів подання головним державним виконавцем неодноразово здійснювалися виклики боржника до відділу з приводу сплати боргу за викоанвцим листом №2/756/908/13 виданий 15.02.2013.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів подання, державний виконавець виходив за місцем проживання боржника, проте боржника розшукано не було, що перешкоджає державному виконавцю в проведенні виконавчих дій та виконанні рішення суду.

За положеннями ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пр цьому у рішенні у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» Європейським судом з прав людини визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Протоколу 1 щодо захисту права власності.

Як встановив суд, положення ст. 1 Протоколу № 1 передбачають такі правила захисту права власності: перша норма, виражена в першому реченні першого абзацу, має загальний характер і встановлює принцип безперешкодного користування майном, друга норма, зафіксована в другому реченні того ж абзацу, регулює випадки позбавлення власності, встановлюючи певні умови, у третій нормі, що зафіксована в другому абзаці, за державами-учасницями визнається право контролю над володінням власністю відповідно до загальних інтересів та право на запровадження законів, необхідних для цього. Водночас права в сфері користування власністю не можуть бути абсолютними, а тому можуть бути обмежені державою.

Під втручанням у право на мирне володіння майном слід розуміти будь-які дії з боку держави, спрямовані на позбавлення, обмеження чи звуження прав особи на володіння, користування чи розпорядження майном у межах, закріплених Конвенцією.

Намір державного виконавця здійснити примусове проникнення до нерухомого майна, яке належить боржнику у виконавчому провадженні, з метою проведення опису й арешту майна для його подальшої примусової реалізації задля погашення боргу, слід вважати втручанням держави у право особи на мирне володіння майном.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання , сумісного з гарантіями ст. 1 Протоколу 1, а саме: чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «легітимну мету», тобто вчинене в інтересах суспільства; чи дотримано «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За приписами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються сторонам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, враховуючи те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, і у зв`язку з необхідністю його виконання, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 441 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковтуна Володимира Володимировича про примусове входження до житла божника - фізичної оосби ОСОБА_1 задовольнити.

Дозволити головному державному виконавцю Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковтуну Володимиру Володимировичу примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяднина України, РНОКПП НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська