ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 641/8412/17

Провадження № 22-ц/818/228/19

11 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, ухвалене 21 червня 2018 року об 11 годині 57 хвилин у складі судді Боговського Д.Є. (повний текст рішення складено 23 червня 2018 року), -

У С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 96 000 гривень, спричиненої посадовими особами прокуратури Харківської області в результаті умисного імітування нагляду за досудовим розслідуванням, тривалим ухваленням незаконних та неправомірних рішень, протиправною тривалою бездіяльністю при розслідуванні кримінального провадження № 0000024 від 07 грудня 2012 року.

В обґрунтування посилався на те, що наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 18 лютого 2008 року № 98 (далі - ГУ МВС України в Харківській області) на підставі висновку службового розслідування ОСОБА_1 було оголошено догану з внесенням в особову справу, що вплинуло на грошове забезпечення та розмір його пенсії. 15 липня 2008 року даний наказ визнано незаконним. Перевірку заяви позивача щодо неправомірних дій його керівництва здійснювало ГУ МВС України в Харківській області, а в подальшому - прокуратура Харківської області. З 2008 року до квітня 2017 року, тобто тривалий час, прокуратура Харківської області за поданням ГУ МВС України в Харківській області виносила постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались ухвалами слідчих суддів. Вказане змусило ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, у цивільній справі № 641/2328/17 було частково задоволено. Отже, фактично судом було визнано спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої тривалою бездіяльністю і прийняттям незаконних рішень при розслідуванні кримінальних проваджень.

Незважаючи на це, прокуратура Харківської області продовжила порушувати його права, оскільки не вживає заходів для розслідування кримінальної справи, поновлення його порушених прав та притягнення до відповідальності осіб, що вчинили правопорушення. Зазначене викликає в нього дискомфорт та почуття несправедливості, як громадянина України, оскільки люди, що вчинили кримінальне правопорушення, залишаються непокараними. Крім того, у зв'язку з не ефективним розслідуванням кримінальної справи спливають строки для притягнення винних осіб до відповідальності. Для того, щоб поновити свої порушені права, захистити свою честь та гідність, ділову репутацію, зобов'язати прокуратуру Харківської області виконувати вимоги Закону України «Про прокуратуру», позивач вимушений ініціювати судові слухання в судах різних інстанцій та різних юрисдикцій, що забирає в нього багато часу, завдає шкоду його здоров`ю, порушує життєві ритми та зв'язки, для поновлення яких йому необхідні додатковий час та зусилля. Такими діями прокуратури Харківської області ОСОБА_1 заподіяно моральної шкоди, що оцінена ним у 96 000 гривень.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в сумі 3 000 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Прокуратури Харківської області на користь держави судовий збір в сумі 30 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року скасовано постанову прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження № 0000024 від 07.12.2012 року за ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України. З постанов та ухвал суду вбачається, вказівки які в них містилися, під час проведенного розслідування не виконані. За таких обставин, суд вважав доведеним завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважав, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи. При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував важливість для позивача вирішення питань з якими він звертався до відповідача. При цьому суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі. Враховано також тривалість порушення, майже 10 років, негативний вплив на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього.

20 липня 2018 року Прокуратура Харківської області звернулася із апеляційною скаргою на рішення суду, у якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог. У цій частині просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судовий збір просить компенсувати за рахунок держави.

Посилається на необґрунтованість рішення суду, його ухвалення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року, якою скасовано постанову прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження № 0000024 від 07.12.2012 за ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України, не встановлено факти бездіяльності або не визнано незаконними дії органів прокуратури Харківської області. Звернення до правоохоронних органів та слідчих суддів, прийняті посадовими особами процесуальні рішення, визначення слідчим обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), тобто механізмом реалізації прав особи на контроль у порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Винесення ухвал слідчими суддями не свідчить про протиправність дій прокуратури. Факт завдання ОСОБА_1 моральної шкоди не доведений. А судові рішення у цивільній справі № 641/2328/17, на які посилається позивач, скасовані постановою Верховного Суду від 04 липня 2018 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Коваленко І.П. від 31 липня 2018 року провадження за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31липня 2018 року відкрито (а.с. 159).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що постанова Верховного Суду у цивільній справі № 641/2328/17 від 04 липня 2018 року протирічить нормам законодавства України та іншим судовим рішенням в аналогічних справах. Слідчиим прокуратури Харківської області на час розгляду справи не виконана ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року, якою зобов'язано слідчого провести слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000024. Вказана бездіяльність виражена у неодноразовому закритті кримінального провадження з подальшим скасуванням судом вказаних постанов. Вказана бездіяльність слідчих прокуратури а порядку ст. 303 КПК України оскарженню не підлягає (а.с. 162-163).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року справу призначено до розгляду (а.с. 166).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року апеляційну скаргу прокуратури Харківської області у цивільній справі № 641/8412/17 передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 25 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду із головуючим суддею (суддею-доповідачем) Тичковою О.Ю. (а.с. 67).

Відзиву на апеляційну скаргу від Державної казначейської служби України не надходило.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ (ГУ МВС) України в Харківській області від 18 лютого 2008 року № 98 на підставі висновку службового розслідування ОСОБА_1 було оголошено догану з занесенням в особову справу, що вплинуло на грошове забезпечення та розмір його пенсії. 15 липня 2008 року вказаний наказ було визнано незаконним. Перевірку заяви позивача щодо неправомірних дій його керівництва здійснювало ГУ МВС України в Харківській області, а в подальшому - прокуратура Харківської області. З 2008 року до квітня 2017 року прокуратура Харківської області за поданням ГУ МВС України в Харківській області виносила постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались ухвалами слідчих суддів.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди (а.с. 72-80), який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року, залишеним без змін судом апеляційної та касаційної інстанцій (а.с. 23-32), у цивільній справі № 641/2328/17 було частково задоволено. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Зазначене рішення суду було скасовано Постановою Верховного Суду від 04 липня 2018 року, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

08.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із дійсною позовною заявою, у якій просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 96 000 грн. Окрім обставин, що були підставою для пред`явлення позову у цивільній справі № 641/2328/17 (а.с. 72-80) і за якими вже ухвалено судове рішення, що набрало законної сили, позивач посилався на те, що вже після ухвалення судового рішення про відшкодування йому моральної щкоди ухвалою Червонозаводського районного суду від 20 липня 2017 року було скасовано чергову постанову прокуратури Харківської області від 29 червня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000024. Також працівники прокуратури продовжують не виконувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року про допит у якості свідків посадових осіб ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Протиправна бездіяльність слідчих та прокурора змусила позивача звертатися зі скаргами на їх дії 29 вересня 2017 року та 15 листопада 2017 року.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує бездіяльністю слідчого прокуратури, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого та прокурора прокуратури Харківської області з огляду на їх скасування слідчими суддями, а також необхідністю звертатися зі скаргами на їх дії.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова про задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого (а.с. 12) свідчить про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає ОСОБА_1, акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, рішення суду належить скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області і Державної казначейської служби України відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 13 ст. 3 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги прокуратури Харківської області, сплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 057 грн. 21 коп. (а.с. 148) належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 червня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати прокуратури Харківської області у розмірі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 21 (двадцять одна) копійка компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний