Провадження №2-о/359/68/2019
Справа №359/1900/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей разом з матірю за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26. Незважаючи на це, ОСОБА_2 зявляється за адресою проживання заявника у стані алкогольного спяніння, нецензурно лається та ображає заявника в присутності дітей, погрожує застосуванням фізичного насильства. Вказана обставина була підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про винесення обмежувального припису. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року ОСОБА_2 було заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26, та наближатись до неї на відстань не менше 50 метрів. Протягом часу дії даного припису, а саме з 06 вересня по 06 листопада 2018 року ОСОБА_2 проживав окремо від заявника за адресою: АДРЕСА_1. Проте, після закінчення строку дії обмежувального припису ОСОБА_2 повернувся до місця проживання заявника та продовжив вчиняти психологічне насильство та моральне знущання. У звязку з цим ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обовязки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та спільними малолітніми дітьми за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26; заборонити наближатися на відстань не менше 50 метрів до місця її спільного проживання (перебування) разом з неповнолітніми дітьми за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо за власним бажанням заявник перебуває у невідомому ОСОБА_2 місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто та через третіх осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги, викладені в заяві, та наполягала на її задоволенні у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився та про своє ставлення до поданої заяви не повідомив.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Вказана обставина підтверджується копією заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9-11).

Від спільного подружнього життя вони мають двох малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12,13).

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року визначено місце проживання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з їх матірю ОСОБА_1

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, яким протягом двох місяців визначені заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонено перебувати в місці свого проживання із колишньою дружиною ОСОБА_1 та двома неповнолітнім дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26; заборонено наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до фактичного місця проживання заявника з дітьми, за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Світанкова, 26 (а.с.15-19).

Зі змісту заяви та пояснень ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні встановлено, що після закінчення дії обмежувального припису ОСОБА_2 знову повернувся до будинку, де проживає заявник разом з малолітніми дітьми, та продовжив вчиняти фізичне, психологічне та моральне насильство. Зокрема, психологічне насильство та моральне знущання полягає в тому, що ОСОБА_2 приходить до будинку в будь-який час та напідпитку, незважаючи на те, що заявник та малолітні діти вже відпочивають, а то і сплять. В подальшому ОСОБА_2 починає скандалити.

Так, 24 листопада 2018 року ОСОБА_1 перебувала на святкуванні дня народження свого знайомого в м. Бориспіль, кафе «Золотий лев». Близько 22.00 години ОСОБА_2, перебуваючи у стані сильного алкогольного спяніння почав переслідувати ОСОБА_1, вимагати від неї пояснення щодо присутності на даному святкуванні та спілкуванні з іншими запрошеними гостями. В подальшому ОСОБА_2 схопив заявника за шию та почав душити, після чого вдарив головою в обличчя, внаслідок такого удару у ОСОБА_1 був розбитий ніс, пішла кров, запаморочилась голова.

25 листопада 2018 року ОСОБА_2 зявився за адресою проживання ОСОБА_1 та впродовж дня розпивав спиртні напої та висловлювався образливими словами в присутності дітей в бік заявника, а також погрожував застосуванням фізичного насильства.

30 листопада 2018 року ОСОБА_2 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_1 викрав карту памяті з її мобільного телефону.

Вказані обставини в їх сукупності, на переконання ОСОБА_1, вказують, що ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство, яке полягає у нанесенні їй образ, моральних знущань, побитті та матеріальних втрат.

За змістом п.3 та п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

При цьому, згідно з положенням п.7 ч.1 ст.1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 19 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.125 КК України за наступним фактом: 11 лютого 2019 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Бориспіль, вул. Світанкова, 26, нанесла удари по тулубу та голові ОСОБА_1, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження (а.с.8).

Проте, судом критично сприймається вказаний ОСОБА_3 з ЄРДР від 19 лютого 2019 року в якості належного доказу. Оскільки, зі змісту витягу не вбачається, що ОСОБА_1 зазнала тілесних ушкоджень саме у звязку з вчиненням протиправних дій ОСОБА_2 Крім цього, заявник в своїх поясненнях вказала, що фізичного насильства з боку ОСОБА_2 у вигляді побоїв вона зазнала за адресою свого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Тоді як у ОСОБА_3 з ЄРДР вказано місце вчинення кримінального правопорушення м. Бориспіль, вул. Світанкова, 26.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не надала належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства.

У відповідності до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінювання ризиків здійснюється на основі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на те, що матеріали цивільної справи не містять жодних доказів на підтвердження продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та його наміру продовжувати вчиняти неправомірні дії, незважаючи на вжиття відносно нього заходів обмежувального характеру на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року.

Саме тому лише твердження заявника стосовно того, що ОСОБА_2 чинить домашнє насильство суд не може покласти в основу судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.3 та п.6, п.7 ч.1 ст.1, ч.3 та ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.213,п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 березня 2019 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський