Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 509/4968/13-ц

провадження № 61-30722св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Прилиманська сільська рада Овідіопольського району Одеської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року у складі судді Гандзій Д. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2013 року ОСОБА_8, правонаступником після смерті якої є ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» ОСОБА_7 надана земельна ділянка, частина якої фактично знаходилася у її користуванні. Отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_7 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсними рішення Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1380 га по АДРЕСА_1, зареєстрований 10 листопада 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 52, виданий на ім'я ОСОБА_7 та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 червня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача відсутні правоустановчі документи на земельну ділянку; не доведено, що оскаржуваними рішенням сільради і державним актом на земельну ділянку, виданими на ім'я ОСОБА_7, були порушені права та інтереси позивача.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року скасовано, позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» за адресою: вул. Нова, 41, с. Прилиманське, Овідіопольський район, Одеська область. Визнано недійсним державний акт від 10 листопада 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_7 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, та скасовано його державну реєстрацію. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що за позивачем як власником будинку та спадкоємницею ОСОБА_10 зберіглося право користування земельною ділянкою у розмірах, встановлених рішенням, та за нею зберігається право отримання у власність земельної ділянки за умови її звернення, а оскаржувані рішення сільради та державний акт, видані на ім'я ОСОБА_7, позбавляють позивача права користування частиною земельної ділянки площею 0,0417 га.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що матеріали справи містять лише акт від 12 травня 1988 року про те, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,10 га є ОСОБА_11 та є посилання про закріплення за ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,06 га на підставі наказу від 23 березня 1973 року № 27, проте зазначенні накази у матеріалах справи відсутні. Встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13 грудня 1993 року видано ОСОБА_11 виконкомом Прилиманської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Прилиманської сільської ради народних депутатів від 17 серпня 1993 року № 120, проте судом не перевірено, чи був акт виносу меж земельної ділянки в натурі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення Прилиманської сільської ради від 29 квітня 2005 року № 598- XVI «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» ухвалене відповідно до норм чинного на час його винесення законодавства та відповідало нормам ЗК України, як і відповідає нормам Закону виданий на ім'я ОСОБА_7 оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 листопада 2005 pоку серії НОМЕР_1, площею 0,1380 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Оскільки будь-які майнові законні права та інтереси позивача, при укладанні оскаржуваного рішення сільради і при видачі державного акта на землю на ім'я ОСОБА_7 порушені не були, з урахуванням самовільного захоплення ОСОБА_8 частини земельної ділянки, яка на законній підставі належить подружжю Дементіюк, суд на законних підставах відмовив позивачу у задоволені позову.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що рішенням Прилиманської сільської ради була передана у власність ОСОБА_7 земельна ділянка, що була огороджена і вже перебувала в користуванні інших осіб ще з радянських часів. Земельна ділянка, площею 0,155 га утворена на підставі витягу з наказу по радгоспу «Авангард» від 23 березня 1976 року № 27/К для побудови житлового будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 0,06 га; та на підставі наказу по радгоспу «Авангард» від 24 березня 1988 року № 28/К для користування родини ОСОБА_11 у розмірі 0,10 га. ОСОБА_11 на момент складання акта встановлення в натурі меж земельної взагалі вже кілька років як помер.

У жовтні 2017 року на адресу суду надійшли заперечення представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно з якими земельна ділянка, виділена ОСОБА_7, яка перебувала у його користуванні, не є земельною ділянкою позивача і не порушує її права. Крім того, ОСОБА_8 пропущений строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

Також у жовтні 2017 року від Прилиманської сільської ради надійшли заперечення на касаційну скаргу, які є ідентичними запереченням поданим представником ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року зазначену справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І. Усик