Справа № 308/7706/18 Головуючий у 1 інстанції: Придачук О.А.
Провадження № 22-ц/811/335/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, а також моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2018 року зупинено провадження по справі № 308/7706/18 за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі, а також моральної шкоди до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 308/4431/17 (провадження № 61-39320ск18) за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що суд першої інстанції зупиняючи провадження у цій справі до вирішення справи, рішення в якій набрало законної сили, наведених положень процесуального закону не врахував, неправильно вказавши як підставу зупинення провадження у даній справі касаційне оскарження судового рішення у іншій справі.

Крім того, суд не врахував, що підставою зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов від яких залежить можливість її розгляду. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Також, судом не було проаналізовано предмет та підстави спору у справах, не вказав, у чому полягає пов'язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивачем обґрунтовано свої вимоги та можливість встановлення підстав для стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі.

Покликається на те, що предмет розгляду Верховним Судом справи №308/4431/17 (№61- 39320ск18) жодним чином не пов'язаний з обставинами, які є предметом розгляду в даній цивільній справі.

Також, зупинивши провадження у справі, суд порушив її право, як позивача на розумні строки розгляду справи, згідно з ч.1 ст.275 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (провадження по справі було відкрито 11 липня 2018 року). Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, а також з огляду на вищезазначені обставини, вважаю, що ухвалу суду про зупинення провадження у справі необгрунтованою, незаконною і такою, яка підлягає скасуванню відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст.353 та п.2, 4 ч. 1 ст.379 ЦПК України.

Просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2018 року, а провадження у справі відновити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі, а також моральної шкоди.

Від відповідача Апеляційного суду Закарпатської області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку судових рішень по справі № 308/4431/17 (провадження № 61-39320ск18) за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування майнової та моральної шкоди, законність яких є предметом перегляду Верховного Суду.

Задовольняючи вказане клопотання та постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що результат вирішення спору за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування майнової та моральної шкоди може мати суттєве значення для вирішення даного спору. Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК).

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду Україн від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте суд, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу цивільну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов'язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання права власності на житловий будинок виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи та об'єктивну неможливість розгляду справи.

Крім того, зупиняючи провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, у порушення п. 6. ч. 1 ст. 251 ЦПК України, формально розглянув заяву відповідача про зупинення провадження у справі та дійшов помилкового висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, відтак апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, ухвалу Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374 , 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 березня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.