Справа № 523/9198/18
Провадження №2/523/1437/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суду м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання угоди дійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вимогою до відповідача про визнання дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,2 кв.м.

Зазначений договір був укладений між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої на той час ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та відповідачем і засвідчений 17.05.1999 року Одеською Універсальною Біржею «Вітязь» за №99-0139.

Умови договору позивачі виконали в повному обсязі та передали відповідачу грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу, відповідач, також виконала умови договору, звільнила вказану квартиру.

Право власності на придбану квартиру було зареєстровано позивачами у КП «ОМБТІ та РОН», про що 03.06.1999 року, за №252, стор.26, книга 10 зроблено відповідний запис.

У зв`язку з зазначеним позивачі вважали, що угода є укладеною та правомірною. На час укладання договору позивачі та відповідач не знали, що договір підлягає нотаріальному посвідченню, так як згідно зі ст. 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори з купівлі-продажу будинків. На даний час позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої права, як власники цієї квартири, оскільки є протиріччя в правових нормах, діючих на час укладання договору щодо необхідності його нотаріального посвідчення.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви, згідно яких, просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, відзиву та клопотань не надходило.

Суд застосував заочний розгляд справи.

Згідно ч.2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.1999 року був укладений купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,2 кв.м., між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої на той час ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , і засвідчений 17.05.1999 року Одеською Універсальною Біржею «Вітязь» за №99-0139.

Умови договору позивачі виконали в повному обсязі та передали відповідачу грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу, відповідач, також виконала умови договору, звільнила вказану квартиру.

Право власності на придбану квартиру було зареєстровано позивачами у КП «ОМБТІ та РОН», про що 03.06.1999 року, за №252, стор.26, книга 10 зроблено відповідний запис.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.8,9,15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.

Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки в діючих на час укладання зазначеного договору в 1999 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.

Частиною 2ст. 47 ЦК України та ст.ст. .224,227 ЦК УРСР(в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1ст. 319 ЦК України.

Згідно з ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно дост. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1ст. 321 ЦК Україниніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановленихКонституцієюта Законом.

Згідно з ч.1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

Керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259,263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,2 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м., що був складений між ОСОБА_1 , діючою від свого імені та в інтересах на той час неповнолітньої ОСОБА_3 прізвище після реєстрації ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 та ОСОБА_8 і зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за № 99-0139 від 17.05.1999 року .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15.03.2019 року

Суддя -