Єдиний унікальний номер 219/1523/16-ц Номер провадження 22-ц/804/2878/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 219/1523/16 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової Світлани Олександрівни за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року (суддя Хомченко Л.І.),

в с т а н о в и в :

14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової С.О. В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» з нього було стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 03 березня 2010 року: за тілом кредиту - 8164,76 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7327,76 грн., у задоволені позову про стягнення заборгованості з пені у сумі 951 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 822,13 грн. відмовлено, також стягнуто судовий збір у сумі 1378 грн., загальна сума з урахуванням судового збору складає 16870,53 грн. Після набрання рішенням суду законної сили він в травні 2017 року звернувся до Бахмутського відділення банку з проханням добровільно сплатити суму за рішенням суду. У зв`язку з тим, що у нього не було такої суми відразу, працівники банку запропонував вносити ці суми на картку, якою він користувався при отриманні кредиту згідно Умов та правил. В той же день 31 травня 2017 року він вніс на картку 950 грн., потім, кожен місяць вносив на картку гроші: 08 червня 2017 року - 700 грн., 22 червня 2017 року - 800 грн., 12 липня 2017 року - 700 грн., 24 липня 2017 року - 700 грн., 08 серпня 2017 року - 700 грн., 23 серпня 2017 року - 800 грн., в вересні 2017 року - 1700 грн. (двома платежами), 09 жовтня 2017 року - 700 грн., 30 жовтня 2017 року - 800 грн., 06 листопада 2017 року - 700 грн., 27 листопада 2017 року - 800 грн., 07 грудня 2017 року - 700 грн., 28 грудня 2017 року - 800 грн., 12 січня 2018 року - 700 грн., 22 січня 2018 року - 800 грн., 07 лютого 2018 року - 700 грн., 23 лютого 2018 року - 800 грн., 07 березня 2018 року - 700 грн., 22 березня 2018 року - 800 грн., 10 квітня 2018 року - 1000 грн., 20 квітня 2018 року - 378 грн., загальна сума, яка ним була сплачена складає 17428 грн., тобто ще було переплачено 557,47 грн. Після сплати в березні 2017 року платежів він звернувся до працівників банку, які його повідомили, що він повинен ще сплатити судовий збір і він в квітні 2017 року двома платежами 10 квітня 2018 року - 1000 грн. та 20 квітня 2018 року - 378 грн. сплатив судовий збір, після чого звернувся до працівників банку, які повідомили, що претензій не мають.

В червні 2019 року з його заробітної плати було відрахована сума 1817,05 грн. На його звернення до бухгалтерій підприємства, де він працює, йому надали довідку від 13 квітня 2019 року, згідно якої в бухгалтерії знаходиться постанова державного виконавця ВП №57387852 від 09 квітня 2019 року, якою відкрито провадження на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням суду у справі №219/І523/16-ц, а також зазначено, що утримано виконавчий збір у сумі 1687,05 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 130 грн. 13 червня 2019 року він звернувся до державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванової С.О. та надав їй квитанції про сплату в повному обсязі сум, стягнутих на підставі рішення суду від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц. Державний виконавець не долучив до матеріалів виконавчого провадження квитанцій і провадження не закрив, мотивуючи тим, що банк виконавчий лист не відзивав і вважає, що він рішення суду не виконав, так як сплачував суми не на рахунок, вказаний у рішенні суду, а на картку, і це не є виконанням рішення суду. Він в той же день, 13 червня 2019 року, звернувся до працівників банку, які пояснили, що він не правильно сплачував погашення заборгованості за рішенням суду.

Вважає, що він виконав у повному обсязі рішення суду і не має значення яким шляхом, так як гроші, які він клав на картку, банком знімалися. Іншої заборгованості перед банком, крім заборгованості за рішенням суду від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц він немає. Вважає дії державного виконавця стосовно відмови у закритті виконавчого провадження ВП №57387852, відкритого 09 квітня 2019 року на підставі виконавчого листа, виданого за рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц, у зв`язку з повним виконанням - неправомірними. Просив визнати дії державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванової С.О. про відмову у закритті виконавчого провадження ВП №57387852, відкритого 09 квітня 2019 року на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц, у зв`язку з повним виконанням - неправомірними. Зобов`язати державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванову С.О. усунути порушення шляхом закриття виконавчого провадження ВП №57387852, відкритого 09 квітня 2019 року на підставі виконавчого листа, виданого за рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц, у зв`язку з повним виконанням.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової Світлани Олександрівни залишено без задоволення.

З вказаною ухвалою не погодився заявник ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з ухвали суду не вбачається, чи перевірив суд і зробив висновок, що його право як заявника було чи не було порушене, що є одним з наслідків прийняття рішення за ч. 2 ст. 451, ч. 3 ст. 451 ЦПК України. Суд при прийнятті рішення вказав, що виконавчий лист, на підставі якого відбувається стягнення заборгованості, не визнано таким, що не підлягає виконанню, та не відкликано стягувачем, але це не було предметом та підставами скарги і цей факт не впливає на обставини, які повинен був суд перевірити при розгляді скарги і дати оцінку. Суд в ухвалі не вказав ті обставини, які не підлягають доказуванню - факт отримання банком коштів. В судовому засіданні представник банку підтвердив зарахування на картку коштів і зазначив, що вони пішли на погашення відсотків. Але суд не перевірив, куди саме пішли ці кошти, а саме на погашення яких відсотків, не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки це впливає на перевірку обґрунтованості нарахування відсотків банком після рішення суду та виконання рішення в добровільному порядку. Вважає, що він виконав у повному обсязі рішення суду і не має значення яким шляхом, так як гроші, які він клав на картку, банком знімалися. Іншої заборгованості перед банком, крім заборгованості за рішенням суду від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц він немає.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки дії державного виконавця проведені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 надав до ВДВС квитанції, але згідно наданих квитанцій не можливо встановити на який рахунок було сплачено борг та чи сплачувався він взагалі, крім того, будь-яких заяв чи повідомлень від стягувача за виконавчим провадженням щодо фактичного повного виконання рішення суду до ВДВС не надходило.

У поясненні на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки боржник дійсно вносив кошти на погашення заборгованості за договором, але не на рахунок вказаний судом для виконання рішення, а на рахунок визначений сторонами при укладенні договору, звідки вони розподілялись банком у порядку ст. 534 ЦК України.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника.

Представник заінтересованої особи акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав лист, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі №219/1523/16-ц позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 03 березня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 8164,76 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7327,76 грн. У задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з пені за користування кредитом у сумі 950 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 822,13 грн. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у сумі 1378 грн. (а.с.177-178).

08 жовтня 2018 року за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» було передано на примусове виконання виконавчий лист № 219/1523/16-ц, виданий Артемівським міськрайонним судом 26 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованості за кредитним договором б/н від 03 березня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 8164,76 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7327,76 грн., судових витрат у сумі 1378 грн. (а.с.208-209).

09 жовтня 2018 року за вказаною заявою та виконавчим листом державним виконавцем Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Івановою С.О. було винесено постанову ВП № 57387852 про відкриття виконавчого провадження (а.с.206).

09 квітня 2019 року державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Івановою С.О. винесено постанову ВП № 57387852 про звернення стягнення на заробітну плату за місцем роботи боржника ОСОБА_1 . ДП «Артемсіль» (а.с.204).

З довідки №77 від 13 червня 2019 року, виданої ДП «Артемсіль», вбачається, що згідно постанови ВП № 57387852 від 09 квітня 2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 219/1523/16-ц від 26 травня 2017 року утримано і перераховано на користь Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ виконавчий збір - 1687,05 грн. та витрати на проведення виконавчих дій - 130 грн. (а.с.185).

З копії заяви ОСОБА_1 від 25 квітня 2019 року на ім`я начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області вбачається, що він надає копії квитанцій та зазначає, що за період 2017-2018 роки він сплатив суму заборгованості 16870 грн. за рішенням суду (а.с.203).

Оскаржуючи дії державного виконавця, заявник посилалася на те, що державним виконавцем неправомірно не враховані надані ним квитанції та не винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням за виконавчим листом № 219/1523/16-ц (а.с.184).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кошти перераховані заявником в сумі 16870,53 грн. на його картковий рахунок банком віднесені на погашення заборгованості за договором, виконавчий лист не визнано таким, що не підлягає виконанню, та не відкликано стягувачем.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

2. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

3. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

4. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З обставин справи, а саме з пояснень заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , пояснень представника АТ КБ «Приватбанк», наданих на апеляційну скаргу, вбачається, що кошти в період з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 року в сумі 17428 грн. внесені ОСОБА_1 на картковий рахунок, відкритий при укладенні кредитного договору б/н від 03 березня 2010 року.

До скарги заявником надані квитанції про сплату ним на картковий рахунок: 31 травня 2017 року - 950 грн., 08 червня 2017 року - 700 грн., 22 червня 2017 року - 800 грн., 12 липня 2017 року - 700 грн., 24 липня 2017 року - 700 грн., 08 серпня 2017 року - 700 грн., 23 серпня 2017 року - 800 грн., в вересні 2017 року - 1700 грн., 09 жовтня 2017 року - 700 грн., 30 жовтня 2017 року - 800 грн., 06 листопада 2017 року - 700 грн., 27 листопада 2017 року - 800 грн., 07 грудня 2017 року - 700 грн., 28 грудня 2017 року - 800 грн., 12 січня 2018 року - 700 грн., 22 січня 2018 року - 800 грн., 07 лютого 2018 року - 700 грн., 23 лютого 2018 року - 800 грн., 07 березня 2018 року - 700 грн., 22 березня 2018 року - 800 грн., 10 квітня 2018 року - 1000 грн., 20 квітня 2018 року - 378 грн. (а.с.188-189).

З зазначених квитанцій вбачається, що призначення платежу за цими квитанціями є: «надходження готівки за платіжними картками», «погашення кредиту» (а.с.188-189).

В той час як рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором 6/н від 03 березня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 8164,76 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7327,76 грн., судові витрати у сумі 1378 грн. (а.с.177-178).

З огляду на викладене ОСОБА_1 вносив кошти на картковий рахунок, відкритий при укладанні кредитного договору, а не на розрахунковий рахунок, зазначений в рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року, для виконання вказаного судового рішення. А отже відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було підстав приймати рішення про закінчення виконавчого провадження.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що суд не перевірив і не зробив висновок, що його право як заявника було чи не було порушене, є необґрунтованими, так як саме за заявленими вимогами судом зроблено висновок.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності перевірки судом першої інстанції куди саме розподілені банком внесені заявником кошти на картковий рахунок в світлі висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені вимоги не можуть бути предметом розгляду в межах скарги на дії державного виконавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна