РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/9145/17

Провадження № 22-ц/4815/384/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевич С. В.

секретар судового засідання - Брикса Ю. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

третя особи - Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу

Філюк Валентина Михайлівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орловської Ярослави Борисівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року у складі судді Кучиної Н.Г., постановленої в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Філюк Валентина Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року у задоволенні клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи довідки спеціаліста від 17 грудня 2018 року та про призначення судової почеркознавчої та судово-медичної експертизи відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю необхідності у проведенні судово-медичної експертизи, оскільки суду надані всі необхідні медичні документи на підтвердження заявлених позовних вимог. Судом також враховано, що чинним законодавством не вимагається обов'язкове проведення такої експертизи для цієї категорії справ, а надані до суду позивачем докази, на підтвердження заявлених позовних вимог, є належними та достатніми.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 - адвокат Орловська Я.Б. оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про пропуск строку подачі клопотань, оскільки у відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України - в редакції, чинній до 15.12.2017 року, коли мало місце звернення з позовом - сторони зобов'язані подати свої докази до початку розгляду справи по суті. Щодо подачі клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи вказує, що її необхідність зумовлена тим, що експерт не надав відповіді на усі поставлені судом запитання і це підтверджує довідка спеціаліста від 17.12.2018р., яку суд відмовився долучити до справи. Додає, що питання «Чи перебувала особа, яка виконала рукописний запис у заповіті від 02.02.2013 року у незвичайному стані (наркотичному, алкогольному або іншому стані)?» залишилося без відповіді, і саме тому сторона позивача звернулася із заявою про проведення почеркознавчої експертизи до судового експерта Гонгало С.Й.. За результатами проведення почеркознавчої експертизи було отримано довідку спеціаліста від 17.12.2018р., з якої вбачається, що у посвідчувальному рукописному записі у заповіті від 02.02.2013р. містяться ознаки, що свідчать про його незвичайне виконання. Зауважує, що експерт в цьому випадку досліджував зображення рукопису, а не його оригінал, а тому для категоричного висновку експерту необхідно дослідити оригінал документів, які містяться в справі. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання представника позивача - адвоката Орловської Я.Б. від 27.12.2018р., а також призначити у справі почеркознавчу експертизу та судово-медичну експертизу.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Рудика Світлана Юхимівна вказує на безпідставність апеляційної скарги, просить її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Філюк Валентина Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Рівненського міського суду від 16 червня 2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10.05.2018 року по даній цивільній справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу, а провадження по справі зупинено.

У зв'язку з надходженням до суду Висновку експерта № 1.1 - 150/18 від 26.07.2018 року, ухвалою провадження у справі №569/9145/17 відновлено.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача адвокатом Орловською Я.Б. було заявлено письмове клопотання про долучення до матеріалів справи довідки спеціаліста від 17 грудня 2018 року, відповідно до якої у посвідчувальному рукописному записі у заповіті від 02 лютого 2013 року від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 містяться ознаки, що свідчать про його незвичне виконання.

Апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги про неправомірність висновку місцевого суду щодо пропуску строку на подачу клопотань, оскільки вони суперечать нормам процесуального закону та обставинам справи.

Так, ч.2 ст. 83 ЦПК України, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. В даному випадку такі докази разом з позовною заявою не були подані, а також стороною позивача не було повідомлено суд про причини неможливості подачі цих доказів, як це передбачено частиною 4 вказаної статті.

Відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК у редакції 2004 року, на яку посилається представник позивача як на норми, що діяли на час звернення з позовом, суд сприяє сторонам у збиранні доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо). При цьому, ст.131 ЦПК України 2004 року так само встановлювала обов'язок сторін подати свої докази до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.02.2018 року суд задовольнив клопотання представника позивача Гарбарчук Т.В. про витребування доказів і допит свідків та призначив справу до судового розгляду (а.с. 91, 93). Отже, зі сторони позивача мало місце заявлення клопотань до початку розгляду справи, як того вимагають зазначені процесуальні норми, а відтак представником позивача Орловською Я.Б. пропущено строк подачі клопотань про долучення до матеріалів справи довідки спеціаліста від 17 грудня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови суду у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи судом відхиляються з наступних міркувань.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Орловська Я.Б. вказує, що її клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи зумовлене тим, що експерт не надав відповіді на усі поставлені судом запитання, зокрема «Чи перебувала особа, яка виконала рукописний запис у заповіті від 02.02.2013 року у незвичайному стані (наркотичному, алкогольному або іншому стані)?» і це підтверджує довідка спеціаліста від 17.12.2018р..

Частиною 2 ст. 113 ЦПК України встановлено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові.

Наявний у матеріалах справи Висновок експерта Експертно-криміналістичного центру МВС України № 1.1-150/18 від 26.07.2018р. містить відповідь на усі питання, які були поставлені перед експертом (а.с. 175-177). На друге питання «Чи перебувала особа, яка виконала рукописний запис у заповіті від 02.02.2013 року у незвичайному стані (наркотичному, алкогольному або іншому стані)?» експерт надав відповідь, що встановити це не виявляється можливим через відсутність в розпорядженні експерта достатньої кількості почергового порівняльного матеріалу.

Відхиляючи заявлені в апеляційній скарзі клопотання про призначення почеркознавчої та судово-медичної експертизи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 105 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, коли призначення експертизи судом є обов'язковим.

Заявлене клопотання про повторне призначення почеркознавчої експертизи не містить таких підстав, які зобов'язували б суд її призначити. Зважаючи на те, що почеркознавча експертиза у справі проведена, експертом дані відповіді на усі поставлені запитання, повторне її проведення є недоцільним та призводить до безпідставного затягування розгляду справи.

Що стосується клопотання представника позивача в частині призначення судово-медичної експертизи, то воно також судом відхиляється з аналогічних міркувань.

Так, ухвалою Рівненського міського суду від 30 березня 2018 року представнику позивача адвокату Орловській Я.Б. відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судово-медичної експертизи за його безпідставністю, проте 27.12.2018 року нею повторно заявлено таке клопотання.

З огляду на те, що суду надані всі необхідні медичні документи на підтвердження заявлених позовних вимог та зважаючи на роз'яснення п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», яким визначено, що неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду, апеляційний суд приходить до переконання про недоцільність та безпідставність заявленого клопотання.

Згідно ч.1 ч.2 п.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення

Розумність тривалості провадження має бути оцінена у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника (див., серед інших, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орловської Ярослави Борисівни залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.