ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/696/18

провадження № 22-ц/4809/1408/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ФГ Івашини Володимира Олексійовича - адвокат Репело О.В.

представник ОСОБА_2 - адвокат Завгородня В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Репело Олександра Вікторовича, який представляє інтереси Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року, суддя Замша О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому згідно Державного акту на праві власності належить земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 5,97 га, кадастровий № :02:000:0091 розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

В 2009 році між позивачем та відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано в 2010 році.

Відповідно до умов договору, договір укладено на 49 років зі сплатою за кожен рік користування орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач зазначив, що в порушення приписів законодавства та умов договору оренди землі відповідач не сплачував орендну плату.

Заборгованість становить 43360 грн. 70 коп. за період з 2009 року по 2018 рік.

Позивач просив суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, розірвати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, укладений з ФГ Івашини Володимира Олексійовича 2009 року, зареєстрований 14.12.2010 в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис.

Стягнути з ФГ Івашини Володимира Олексійовича заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0091 в розмірі 43 360,70 грн.

Зобов`язати ФГ Івашини Володимира Олексійовича негайно передати ОСОБА_2 земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 5,97 га у межах згідно з планом, наданому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в стані, придатному для цільового використання.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема зазначено, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував, що позивач отримав наперед кошти в розмірі 32 350 грн. в рахунок орендної плати за земельну ділянку. Зазначив, що у позивача близько 8 років не було жодних претензій ні по строкам сплати орендної плати, ні по розміру орендної плати. В період дії договору оренди позивачем взято у відповідача відповідно до розписки у борг кошти у сумі 490 доларів США, що також підтверджує відсутність будь-якої заборгованості з орендної плати. Зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не зазначав в позовній заяві на систематичність несплати орендної плати, а зазначав про несвоєчасність виплати орендної плати.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.09.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.09.2019 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,97 га, за номером НОМЕР_1, розташованої на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії КР №120091, виданого 25 травня 1999 року (а.с.84) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 23.07.2018 року, згідно якого вказана земельна ділянка має кадастровий номер :02:000:0091 (а.с.27).

Вказану земельну ділянку передано у користування на мовах оренди, фермерському господарству Івашини Володимира Олексійовича строком на 49 років.

Суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем копія примірника договору не містить відомостей про дату укладення договору та нечітке зазначення сторін договору, однак сторони в судовому засіданні визнали його укладення та підписання в 2008-2009 роках та не оспорили дійсність.

За вказаним договором оренди позивач передав відповідачу земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 5,97 га у строкове користування зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 30.12. поточного року (а.с.82).

Договір зареєстрований Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14.12.2010 року (а.с.27).

Суд першої інстанції зазначив, що договір оренди зареєстрований 14.12.2010 року, в якому погоджені істотні умови, в тому числі розмір та порядок сплати орендної плати. Жодних застережень у договорі про виконання його в частині сплати наперед орендної плати не зазначено та положень, які б регулювали можливість отримання орендодавцями орендної плати до їх реєстрації також не визначено.

Позивач не заперечує факту отримання коштів від відповідача, вказуючи, що розумів отримання цих коштів як позику. Вказане твердження на думку суду першої є надуманим та безпідставним, оскільки вказані розписки не містять жодних ознак, які б вказували на існування правовідносин позики. З огляду на це правова підстава отриманих коштів судом першої інстанції не встановлена.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2010-2018 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.

Крім того, стороною відповідача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виплати орендної плати позивачу до 30.12 поточного року, а тому позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення орендної плати за 2009 рік є безпідставними, оскільки такого зобов`язання у відповідача не існувало.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся з позовом про стягнення орендної плати за 2010-2014 роки поза межами строку позовної давності, і це є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині та задоволення вимог про стягнення орендної плати в межах позовної давності за 2015-2018 роки, розмір якої складає 23897 грн.30 коп.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,97 га, № НОМЕР_1 , розташованої на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається , що в 2009 році зазначена земельна ділянка передана позивачем у користування на мовах оренди фермерському господарству Івашини Володимира Олексійовича строком на 49 років.

За вказаним договором оренди позивач передав відповідачу земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 5,97 га у строкове користування зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 30.12. поточного року (а.с.82).

Договір оренди землі зареєстрований Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14.12.2010 року.

Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає настання різних правових наслідків порушення зобов`язань, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1449 цс17, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц, провадження № 61-16985св18.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві зазначав підставою для розірвання договору оренди землі несвоєчасні розрахунки за користування земельною ділянкою, оскільки відповідач свідомо нехтує терміном сплати орендної плати зазначеного в умовах договору.

Підстави розірвання договору оренди позивачем, відповідно до норм процесуального кодексу не змінювались.

Апеляційним судом встановлено , що в матеріалах справи міститься копія спірного договору оренди землі, в якому відсутні відомості про дату укладення договору та нечітке зазначення сторін договору.

Проте, сторони визнали укладення та підписання спірного договору в 2009 році та реєстрація договору в 2010р .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 22.10.2008 року написана розписка в якій зазначається , що позивачем укладено договори оренди двох земельних ділянок площею по 5,97 га, а разом 11,99 га, з ФГ Івашини В.О. під 3 % річних, строком на 49 років та отримав орендну плату наперед в розмірі 12 000,00 грн. (а.с. 97).

На підставі видаткового касового ордеру від 22.10.2008 року ОСОБА_2 видано попередню оплату за оренду землі в розмірі 12 000,00 грн. (а.с.98).

02.10 2008 року ОСОБА_2 написав розписку, що отримав 1000 грн. в рахунок оренди.

28.11.2008 р. ОСОБА_2 написав розписку, що отримав 4000 грн. в рахунок оренди, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.11.2008 року ОСОБА_2

31.12.2008 р. ОСОБА_2 відповідно до видаткового касового ордеру видано 5000 грн. за оренду землі.

07.02.2009 р. ОСОБА_2 написав розписку , що отримав в рахунок паїв 2000 грн.

На підставі видаткового касового ордеру від 07.03.2009 р. ОСОБА_2 видано 30000 грн. в рахунок орендної плати .

На підставі видаткового касового ордеру від 11.04.2009 року ОСОБА_2 видано 5000 грн. в рахунок орендної плати за пай.

Факт написання зазначених розписок представником позивача не спростовано як і не спростовано належними та допустимими доказами, що зазначені кошти в рахунок орендної плати позивач не отримував.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вказував , що вказані кошти отримував як позику.

Суд апеляційної інстанції даючи оцінку зазначеним розпискам дійшов висновку, що позивачем не доведено , що вказані розписки написані у зв`язку з отриманням позики від відповідача. Зміст розписок дає підстави зробити висновок , що вказані кошти позивачем отримувались в рахунок орендної плати по договорам оренди без зазначення періоду за який отримувались кошти. Тобто гроші отримувались на перед за користування орендованими ділянками.

Договір оренди немає застережень , щодо заборони виплачувати орендну плату на майбутнє.

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено , що у відповідача в оренді перебували дві земельні ділянки які належать позивачу під № 90 , НОМЕР_1 .

Зазначені ділянки перебували в оренді на строк у 49 років.

Відповідач виплатив у 2008 -2009 роках на прохання позивача орендну плату на перед за дві земельні ділянки в розмірі 64700 грн.

Доводи викладе в позові, що відповідач повинен був виплачувати орендну плату в процентному відношенні відповідно до нормативної грошової оцінки землі станом на кожний рік окремо, приймаючи до уваги зростання нормативної грошової оцінки землі є в даному випадку необґрунтованими, оскільки позивач проводить розрахунок заборгованості за період з 2009 - 2017 з наростанням в той час, як кошти отримувались в 2008-2009 роках на перед .

Відповідно до п.9 договору оренди: орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що становить 2381,55 коп.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що відповідач виплатив на перед позивачу за оренду землі відповідно до умов договору та розписок - 59700 грн., що в середньому починаючи з 2009 року по 2017 рік включно становить 6633 грн. за дві земельні ділянки і по 3316,5 грн. за кожну.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що позивачем не доведено, що відповідач несвоєчасно проводив розрахунки за договором оренди.

Вірогідність певної недоплати по орендній платі яка могла виникнути за період з 2009 по 2017 р. не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідач умисно не ухилявся від виплати орендної плати і виконував умови договору в частині оплати орендної плати.

Крім того суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що усні пояснення представника позивача, які не були заявлені в позовній заяві, як підстави для розірвання договору оренди але на які представник позивач посилається, що відповідач систематично не сплачував орендну плати не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначені обставини спростовуються відсутністю систематичної невиплати орендної плати.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, то при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні глави 5 ЦПК України на підтвердження систематичної несплати орендної плати.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно частини 1 статті 376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позов не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Репело Олександра Вікторовича, який представляє інтереси Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича, задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року, скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича судовий збір у розмірі 5 231,40 грн.

Текст постанови складено 25.11.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: