ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 638/12262/17

Провадження № 22-ц/818/4543/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнябез повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2018 року, ухвалене суддею Шишкіним О.В., -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01.08.2008 року по 31.05.2017 року у розмірі 4118,69 грн та послуги водовідведення за період з 01.02.2002 року по 31.05.2017 року у розмірі 2366,33 грн, 3% річних у сумі 154,94 грн, інфляційні витрати у сумі 948,80 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг за зазначений період, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2018 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість у загальному розмірі 7 588 гривень 76 копійок, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2008 року по 31.05.2017 року у розмірі 4 118,69 грн та послуги водовідведення за період з 01.02.2002 року по 31.05.2017 року у розмірі 2 366,33 грн, 3% річних у сумі 154,94 грн, інфляційні втрати у сумі 948,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 762 гривні 00 копійок.

Ухвалою цього ж суду від 26 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов`язання відповідачем не виконуються належним чином, що є підставою для стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Між позивачем та відповідачем ніколи не укладалося будь-яких договорів. Відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1 , а її власником є ОСОБА_2 . Будь-яких доказів того, що позивачем протягом часу заявленного у позовній заяві надавалися послуги і він їх фактично споживав не надано.

КП «Харківводоканал» до апеляційного суду надано відзив, в якому воно просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, заяву про застосування строків позовної давності не надавав.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем не було надано доказів щодо надання саме відповідачу у період з 01.02.2002 року по 31.05 2017 року послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та фактичного користування ними. Довідка територіальної громади свідчить лише про реєстрацію за певною адресою, а не про проживання. Відповідачем було заявлено про необхідність застосування позовної давності.

У поясненнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу позивач підтримує свої вимоги та доводи викладені в попередніх зверненнях до суду.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши матеріали справи колегією суддів встановлено, що КП «Харківводоканал» звернулось з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги централізованого водопостачання та послуги водовідведення. До позовної заяви позивачем додано розрахунок нарахувань абонента ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 2).

За повідомленням адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим не значиться (а.с. 20), а згідно довідки від 15.02.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 значиться (а.с. 69).

При цьому, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 (а.с. 62).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон України № 1875-IV від 24.06.2004) житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно із зазначеними нормами права споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Власність зобов`язує (ч.4 ст.319 ЦК України). Оскільки квартира є приватною власністю, то належним відповідачем є власник, який в силу належності йому квартири на праві власності відповідає за утримання свого майна.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є власником або співвласником квартири АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Отже, ОСОБА_1 не є належним відповідачем за вимогами КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та послуги водовідведення надані по квартирі АДРЕСА_1 , що є приватною власністю.

Член сім`ї власника житла, який проживає разом з ним, має право на користування житлом, та не несе обов`язків власника житла (ст.405 ЦК України).

Судова колегія встановивши, що власником житлового приміщення є ОСОБА_2 , вважає , що саме з нього як власника підлягає до стягнення заборгованість за надані позивачем послуги, що узгоджується з нормою ст.322 ЦК України відповідно до якої власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2018 року - скасувати і ухвалити нове. У задоволенні позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук