РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А., Гуменному В.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

та представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

справа № 686/24197/18

Сторони та інші учасники справи: позивач - ОСОБА_4, відповідач - ОСОБА_5,

Представники учасників справи:

представник позивача - ОСОБА_1,

представники відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя,-

встановив:

06 грудня 2016 р. позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та уточнивши остаточно свої позовні вимоги 20.12.2018 р. просить визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя: складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2; автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1; легковий автомобіль марки MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору.

В порядку поділу майна подружжя визнати право власності на автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1 та право власності на складське приміщення площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : 29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 за ОСОБА_4 із виплатою ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1 та 1/2 частини вартості складського приміщення площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : 29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 в розмірі 116 114,42 гривень та 129 216 гривень відповідно, всього 245 330, 42 гривень, припинивши право власності ОСОБА_5 на ці обєкти.

Стягнути з ОСОБА_5 ? частину вартості автомобіля MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору в розмірі 288 775,01 гривень. Залишити у власності ОСОБА_5 автомобіль MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, припинивши право власності ОСОБА_4 на цей автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору у розмірі 262 570 гривень.

Всього внаслідок здійсненого розподілу майна подружжя та рівності часток сторін стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації 306 014, 56 гривень ? частки вартості спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору за подання позову та витрати за проведення експертних досліджень.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_4, з 25.09.2008 р. по 11.12.2015 р. перебувала із відповідачем ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_7 період перебування у шлюбі ними за спільні кошти було набуто вищезазначене майно, яке відповідач відмовляється добровільно розділити, а тому просить розділити таке між подружжям. Також зазначає, що станом на момент звернення до суду та станом на момент розгляду справи автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1, та MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору знаходяться у користуванні відповідача, надати автомобілі у користування позивачу відповідач відмовляється, аргументуючи вказану обставину необхідністю користуватись автомобілем PEUGEOT ВОХЕR у підприємницькій діяльності, а автомобілем MITSUBIHI PAJERO в інтересах новоствореної сімї. А складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, відповідач стверджує, що використовує його у своїй підприємницькій діяльності, проте відповідно до відомостей з ЄДР ОСОБА_5 знято з обліку як особу, що здійснює підприємницьку діяльність.

Автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору, було придбано сторонами під час шлюбу спільно за власні кошти, тому це майно є спільною сумісною власністю. Даний автомобіль було відчужено 28.01.2014 року іншій особі - ОСОБА_8 відповідно до довідки-рахунку № 183803 від 28.01.2014 року за 525 140 гривень проти волі ОСОБА_4, без її відома та згоди, не в інтересах сімї, а у власних інтересах відповідача. Оскільки вказаний автомобіль відчужено ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_4, то вона має право на компенсацію 1/2 частини вартості цього майна. А тому позов просить задовольнити.

Відповідач направив суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що на час реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 він вже мав, відповідно до ст. 57 СК України, в особистій приватній власності декілька транспортних засобів, зокрема: Фольксваген Т5, Форд Транзит та Ман. Таким чином, кошти отримані від продажу і передачі в користування вищевказаних, належних йому на праві приватної власності, транспортних засобів в період перебування з позивачкою в шлюбі були його приватною власністю і знаходилися у нього на зберіганні окремо від сімї. Крім того, відповідач з 1997 року здійснював підприємницьку діяльність і мав кошти від здійснення підприємницької діяльності, які були отримані до і під час перебування у шлюбі з позивачкою, що також є його приватною власністю. З листопада 2003 року по серпень 2018 року він зареєстрований як ФОП у єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та взятий на облік платника податків. З вересня 2018 року підприємницькою діяльністю, яку здійснював відповідач займається його дружина ОСОБА_3 Для здійснення підприємницької діяльності, а саме для зберігання товару, йому потрібне було нежитлове складське приміщення, яке він орендував у ОСОБА_7 близько 10 років. Однак в період шлюбу з позивачкою ОСОБА_4, але за особисті кошти відповідача, отримані від продажу вищевказаних автомобілів та від здійснення підприємницької діяльності, з метою подальшого використання в підприємницькій діяльності у ПМП «СЛУЧ» було придбано нежитлове приміщення під склад загальною площею 87,8 кв.м., розташоване в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, № 41/2, відповідно до договору купівлі продажу від 05.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 за 32 000 грн. Таким чином, дане нежитлове приміщення є його особистою приватною власністю, так як придбане лише за його власні кошти. Щодо автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70 зазначає, що дійсно такий автомобіль був придбаний сімєю за кредитні кошти, проте коштів на оплату кредиту не вистачало і відповідач позичив кошти для погашення кредиту, а згодом 28.01.2014 р. за згодою дружини продав даний автомобіль за 525 140 грн., щоб повернути позичені кошти. А автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008) було придбано для використання в підприємницькій діяльності і за його особисті кошти. Зазначає, що після розлучення відповідача з його колишньою дружиною, ОСОБА_10, у звязку з певними підставами здійснення заходів особистої майнової безпеки, він залишив їй на зберігання і частково в користування свої кошти в сумі 50 000 доларів США, які вона на його першу вимогу повернула в вересні 2013 року, які було використано для придбання вищевказаного автомобіля PEUGEOT, який було придбано за 15 000 доларів США в еквіваленті до національної валюти України і поставлено на облік 14.11.2013 року. Таким чином, цей автомобіль не можна вважати спільним майном подружжя і таким, що підлягає поділу, а відповідно до ст. 57 СК України це майно є його особистою приватною власністю, так як хоча і набуте воно за час шлюбу, але за кошти, які належали йому, особисто.

З приводу вимог позивачки щодо визнання автомобіля MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, обєктом сумісної власності подружжя, відповідач не заперечує, а оскільки складське приміщення та автомобіль PEUGEOT ВОХЕR використовується виключно для проведення підприємницької діяльності, якою займався відповідач, а на даний час займається його дружина ОСОБА_3, та є єдиним джерелом заробітку його сімї, крім того, із даної підприємницької діяльності відповідач утримує двоє неповнолітніх дітей, тобто дочку позивачки та сина колишньої дружини ОСОБА_10, просить залишити за ним. При цьому, зазначає, що позивачка ОСОБА_4 не зареєстрована як приватний підприємець, підприємницькою діяльністю не займається, тому складське приміщення та автомобіль PEUGEOT ВОХЕR, які використовуються сімєю відповідача слід залишити у користуванні відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову уточнила та просила визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя: складське приміщення, автомобіль марки PEUGEOT ВОХЕR, автомобіль марки MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, в порядку поділу майна подружжя виділити їй у власність складське приміщення та транспортний засіб марки PEUGEOT ВОХЕR стягнувши грошову компенсацію з ОСОБА_11 вартості однієї другої частини автомобіля MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, та грошову компенсацію вартості автомобіля марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70 в розмірі 288 775,01 грн. та просила задовольнити з підстав наведених у позові.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві. Просили відмовити в задоволенні такого позову, а в частині, що стосується автомобіля MITSUBIHI PAJERO SPORT просила стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію в розмірі ? частки вартості такого транспортного засобу. Також просила застосувати строки позовної давності в частині, що стосовно автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70. Насамкінець відмовились від такої позиції та просили відмовити у задоволенні позову в цілому.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного.

Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2008 р., який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.12.2015 р.

Від шлюбу у них 22.12.2008 р. народилася дочка ОСОБА_12, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії 1-БВ № 098584.

ОСОБА_7 період перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно, а саме складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2; автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1; легковий автомобіль марки MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору.

14.09.2012 р. придбано автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, чорного кольору за 676 000 грн., який зареєстрований був за ОСОБА_5 (а.с. 54).

Даний автомобіль було відчужено 28.01.2014 р. ОСОБА_8 за 525 140 грн., що вбачається із довідки регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 28.04.2017 р. (а.с. 108-126, 149-154).

Згідно договору купівлі продажу від 05.04.2012 р. ОСОБА_5 придбав, за згодою дружини ОСОБА_4, у ПП ПМП «Случ» складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2.

Вартість даного приміщення становить 258 432 грн., що вбачається із висновку експерта за результатами проведення оціночно будівельної та оціночно земельної експертизи від 30.10.2017 р. (а.с. 127-145)

14.11.2013 року було придбано автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_5 (а.с.31)

Вартість даного транспортного становить 232 228 грн., 84 коп., що вбачається із висновку експерта № 084/16 від 26.05.2017 р. (а.с. 156-169).

09.06.2015 р. придбано автомобіль MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуска, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, проведена первинна реєстрація придбаного ТЗ в торгівельній організації, який ввезено за кордону. Даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4

Вартість даного транспортного становить 577 550,02 грн., що вбачається із висновку експерта № 083/16 від 29.05.2017 р. (а.с. 170-181).

Суд не приймає до уваги та оцінює показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 критично стосовно надбання означеного комплексу майна виключно за кошти відповідача ОСОБА_14, позаяк такі доводи є протирічивими та спростовуються матеріалами справи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що спірне майно є обєктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя. Дане майно було придбане сторонами під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Зворотного відповідач не довів.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з частиною першою 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

ОСОБА_7 таких обставин, оскільки дане майно придбане у шлюбі за спільні кошти подружжя, а зворотного відповідач не довів, слід визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2; автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1; легковий автомобіль марки MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, автомобіль ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору.

Зважаючи на ту обставину, що спільне користування означеним майном є неможливим, однак в сукупності становить певну масу майна, яку можливо поділити, з врахуванням рівності часток, суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя дане майно слід розподілити наступним чином: виділити ОСОБА_4 автомобіль MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, № двигуна 4D56UCFС2477, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору, вартістю 577 550, 02 грн., оскільки даний автомобіль знаходиться у користуванні та власності останньої, а право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на нього слід припинити.

ОСОБА_5 слід виділити складське приміщення, площею 87,8 кв.м, розташоване за адресою : м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2, вартістю 258 432, 84 грн. та автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1, вартістю 232 228 грн., оскільки саме він сімя відповідача здійснює підприємницьку діяльність, припинивши право власності ОСОБА_4 на дані обєкти.

При цьому, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в сумі 86 889,18 грн., що перевищує рівність долей у спільно нажитому у шлюбі майна.

Таке виділення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та спір щодо поділу майна буде вирішено.

Посилання представника відповідача на те, що дане майно було придбане лише за його особисті кошти суд відхиляє, оскільки таких обставин судом не встановлено.

Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що на час реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 він вже мав особисті кошти на придбання спірного майна, а саме складського приміщення, які отримав від відчуження транспортних засобів, зокрема: Фольксваген Т5, Форд Транзит та Ман, оскільки між відчуженням даних авто та придбанням спірного майна пройшов досить тривалий термін.

Покази свідка ОСОБА_15 також не можуть бути доказом придбання складського приміщення за особисті кошти відповідача, оскільки не підтверджені жодним письмовим доказом. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Нотаріально посвідчена заява ОСОБА_10 та покази свідка ОСОБА_10 про залишення їй ОСОБА_5 на зберігання 50 000 доларів, які вона повернула у 2013 році не свідчить про даний факт, оскільки укладена у 2018 році та не може слугувати доказом того, що саме за дані кошти придбано автомобіль PEUGEOT ВОХЕR 2999 (2008), білого кольору, № двигуна F1СЕ0481D0347791, державний номер НОМЕР_1, а тому суд такі відхиляє.

Щодо автомобіля ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору, то суд зазначає наступне.

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У п. 22, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження не в інтересах сім'ї, таке майно або його вартість враховується при поділі, при цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У постанові від 27 квітня 2016 року в справі № 6-486цс16 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження цього майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується під час поділу. Крім того, в разі поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Оскільки відчужений автомобіль є неподільною річчю, був фактично зареєстрований на ім'я відповідача і перебував у його користуванні та відчужений відповідачем без відома позивача, що не спростовано відповідачем, а тому позивач як співвласник спірного майна має право отримати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на автомобіль.

Суд відхиляє пояснення відповідача, що кошти від продажу автомобіля були витрачені на спільні інтереси сімї, а саме на повернення позики, оскільки таких доказів суду не надано.

Також не приймаються до уваги покази свідка ОСОБА_10 щодо надання коштів в борг, оскільки такі не підтверджені належними доказами, а саме договорами позики.

Таки чином, слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію однієї другої частини вартості автомобіля марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, кузов WBAZV41040L928386, 2012 року, державний номер НОМЕР_3, чорного кольору в сумі 262 570,0 грн.

Щодо застосування строків позовної давності, то такі строки не збігли, оскільки як тільки позивач дізналася про порушення свого права вона, одразу ж, звернулася з позовом до суду, про що було зясовано в судовому засіданні.

Суд, вважає необхідним вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково в сумі 3000 грн. з врахуванням часу розгляду справи, оскільки розрахунку таких витрат суду не надано.

Судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України в сумі 3 402, 6 грн. та судові витрати у звязку із проведенням експертизи в сумі 4455,0 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 57, 60 СК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя - складське приміщення, площею 87,8 кв.м., розташоване за адресою вул. Чорновола, 41/2, що у м. Хмельницькому, автомобіль марки PEUGEOT ВОХЕR, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, білого кольору, автомобіль MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 та автомобіль марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску, кузов WВАZV86, державний реєстраційний номер НОМЕР_3

Розподілити спільне майно подружжя та виділити ОСОБА_4 автомобіль марки MITSUBIHI PAJERO SPORT 2,5 ТD, 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, вартістю 577 550,02 грн., припинивши право спільної сумісної власності на нього ОСОБА_5;

- ОСОБА_5 виділити складське приміщення, площею 87,8 кв.м., розташоване за адресою вул. Чорновола, 41/2, що у м. Хмельницькому вартістю 258 432,84 грн та автомобіль марки PEUGEOT ВОХЕR, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, білого кольору вартістю 232 228.0 грн., припинивши право власності ОСОБА_4 на означені обєкти, загальною вартістю 490 660,84 грн., стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в сумі 86 889,18 грн., що перевищує рівність долей у спільно нажитому у шлюбі майна.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію однієї другої частини вартості автомобіля марки ВМW X 5 х DRIVE 35i/Е 70, 2012 року випуску, кузов WВАZV86, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 262 570,0 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 3402,6 грн., судові витрати у звязку із проведенням експертизи в сумі 4455,0 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 28.02.2019 року.

Позивач : ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_7, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1/2-А кв. 3.

Відповідач : ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_8 місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1/2-А кв. 3

Суддя :