ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 642/6890/18

Провадження № 22-ц/818/1108/19

12 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Афаліна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Прогрес Про»,

третя особа - Приватний нотаріус ХМНО Остапенко Є.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Прогрес Про» в особі директора ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2018 року (суддя - Шрамко Л.Л.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Афаліна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Прогрес Про», третя особа- Приватний нотаріус ХМНО Остапенко Є.М. про визнання недійсними договорів, скасування записів в державному реєстрі речових прав, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати недійсним договір позики від 23 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з підстав його фіктивності відповідно до ст. 234 ЦПК України;

- визнати недійсними (нікчемними) договір поруки від 23.05.2018 року та договір іпотеки №1316 від 23.05.2018 року, укладені між ОСОБА_3 та ТОВ «Афаліна» на підставах, передбачених ст. ст. 216, 238, 548 ЦК України;

- визнати недійсним додатковий договір №1 від 26.09.2018 року до договору Іпотеки №1316 від 23.05.2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Афаліна»;

- визнати недійсним договір №2674 від 26.09.2018 року про відступлення права вимоги та прав за іпотечним договором №1316, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Консалт Прогрес Про»;

- визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя №2675 від 26.09.2018 року, укладений між ТОВ «Афаліна» та ТОВ «Консалт Прогрес Про».

Також просив скасувати записи про державну реєстрацію речових прав та права власності на підставі вказаних угод в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Одночасно представник позивачки Бекузаров Р.Е. подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ТОВ «Консалт Прогрес Про» відчуження, передачу в іпотеку або лізинг, а також заборону вчинення будь яких реєстраційних дій стосовно нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, буд. 9.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 12.12.2018 року заяву представника позивача - адвоката Бекузарова Р.Е. про забезпечення позову та зустрічне забезпечення задоволено.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «АФАЛІНА», ТОВ «Консалт Прогрес Про», 3-я особа на стороні відповідачів - приватний нотаріус ХМНО Остапенко Євген Михайлович, про визнання недійсними договорів позики, поруки та іпотеки, договору уступки права вимоги та задоволення вимог іпотекодержателя, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборонено відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «Консалт Прогрес Про» відчуження, передачу в іпотеку або лізинг, а також заборонено вчинення будь яких реєстраційних дій стосовно нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, буд. 9, а саме:

-нежитлової будівлі (прибудови) літ. "Ц'-4", загальною площею 557,1 кв.м. реєстраційний номер нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( ЄДР) - 01;

-нежитлової будівлі літ. «4-1», загальною площею 173,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;-

-нежитлових приміщень № 1, 2, 5-10, 13-15, 21а, 21-30, 43-51, 31-42 у нежитловій будівлі корп. №1 літ. «Ш-1» та прибудови до корп. №1 літ. «Ш-2», загальною площею 2116,4 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;

-нежитлової будівлі літ. «В/1-1», загальною площею 997,3 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;

-нежитлової будівлі літ. «Ц-1», загальною площею 1838,9 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;

-нежитлової будівлі літ. «Х-1», загальною площею 181,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР- 1;

-нежитлової будівлі літ. «Р-1», загальною площею 57,8 кв.м. та нежитлової будівлі літ. «С-1», загальною площею 66,3 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;

-нежитлової будівлі літ. «М-1», загальною площею 63,7 кв.м. реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1;

-нежитлової будівлі літ. «Э/1-2», загальною площею 2746,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна в ЄДР - 1.

Зобов'язано позивачку ОСОБА_1 протягом п'яти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок Ленінського районного суду м. Харкова у якості зустрічного забезпечення 100 000 грн. та надати до суду документи про виконання ухвали про зустрічне забезпечення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та постановити нову якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою. Поточна діяльність відповідачів та реалізація ними своїх цивільних прав жодним чином не стосується та не зачіпає прав та інтересів ОСОБА_1

У відзиві на апеляційну скаргу представники ОСОБА_1 - Бекузаров Р.Е. та Андрійко О.В. зазначили, що між сторонами дійсно виник спір з приводу укладених угод, оскільки всі оспорювані угоди були укладені в період з травня по вересень 2019 року, що може свідчити про можливість подальшого відчуження нерухомого майна.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову та зустрічного забезпечення, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник реальний спір з приводу укладених угод; усі оспорювані угоди були укладені в період з травня по вересень 2019 року, що може свідчить про можливість подальшого відчуження нерухомого майна; вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивачки, відповідає позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, вважав необхідним застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення позивачкою на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 100000 грн., оскільки згідно з доводами, викладеними в позовній заяві, ТОВ «Консалт Прогрес Про» набуло право власності на вказане нерухоме майно на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного з ОСОБА_3, та компенсація відступленого права склала 100000 грн.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З виділених матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова в кримінальному провадженні за ч.2 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння чужим майном, а саме вказаним нерухомим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом укладання угод, а саме: договору позики від 23 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, договору поруки від 23.05.2018 року та договору іпотеки №1316 від 23.05.2018 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Афаліна», оспорювання яких є предметом розгляду у даній цивільній справі, було накладено арешт на зазначене нерухоме майно, а ухвалою слідчого судді від 20.09.2018 року арешт було скасовано.

Після скасування арешту ухвалою слідчого судді від 20.09.2018 року було вчинено ряд угод стосовно вказаного нерухомого майна: додатковий договір №1 від 26.09.2018 року до договору Іпотеки №1316 від 23.05.2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Афаліна»; договір №2674 від 26.09.2018 року про відступлення права вимоги та прав за іпотечним договором №1316, укладений між ОСОБА_3 та -ОВ «Консалт Прогрес Про»; договір про задоволення вимог іпотекодержателя №2675 від 26.09.2018 року, укладений між ТОВ «Афаліна» та ТОВ «Консалт Прогрес Про».

Оспорювання вказаних угод є предметом розгляду у даній цивільній справі.

Відповідно ж до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як видно із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 дійсно виник спір.

Згідно приписів п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Щодо співмірності вжитих судом заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимог, колегія суддів звертає увагу нас те, що заборона передачі в іпотеку або лізинг, а також заборона вчинення будь яких реєстраційних дій стосовно нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, буд. 9 стосується не всього майна ТОВ «Консалт Прогрес Про», а лише спірного майна, відчуженого ТОВ «Афаліна» за спірними угодами.

До того ж, як зазначалось раніше, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та можуть бути скасовані судом за наявності на те обґрунтованих підстав.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Застосовуючи заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення позивачкою на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 100 000 грн., суд керувався розміром вартості відступленого права вимоги за договором укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «Консалт Прогрес Про» .

Доводи апеляційної скарги про невідповідність суми зустрічного забезпечення розміру збитків, завданих забезпеченням позову, є необґрунтованими, оскільки ухвала в частині зустрічного забезпечення позивачем виконана шляхом внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду.

Крім того, ТОВ «Консалт Прогрес Про» не позбавлений права володіння та користування цим майном з метою здійснення своєї господарської діяльності.

До того ж у разі залишення позовної заяви без задоволення, ТОВ «Консалт Прогрес Про» не позбавлений можливості стягнути завдані йому збитки з ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, вірно дійшов висновку за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся та задовольнив заяву ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Прогрес Про» в особі директора ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.03.2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко