Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2-3274/11

провадження № 61-13275св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

заявник (стягувач) - Одеська міська рада,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби ШатохінОлександр Павлович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року у складі судді Луняченка В. О. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Цюри Т. В., Сидоренко І. П., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року Одеська міська рада звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шатохіна О. П. про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року у справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача квартири АДРЕСА_1.

Скарга мотивована тим, що 26 червня 2015 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шатохіним О. П. винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-3274/11 на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження»: зокрема, у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про попередження стягувача про повернення йому виконавчого документа, або пояснення, у чому саме стягувач - Одеська міська рада, перешкоджала провадженню виконавчих дій, або про необхідність здійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Ураховуючи викладене, Одеська міська рада просила поновити строк на подання скарги на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувану; скасувати постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року скаргу Одеської міської ради задоволено. Поновлено Одеській міській раді строк на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа; скасовано постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Разом з тим у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про попередження стягувачапро повернення йому виконавчого документа, або пояснення, у чому саме стягувач - Одеська міська рада, перешкоджала провадженню виконавчих дій, або про необхідність здійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. Також відсутні відомості про направлення копії постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року стягувачу, що є підставою для поновлення Одеській міській раді строку на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що старший державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шатохін О. П. безпідставно постановою від 26 червня 2015 року повернув виконавчий документ на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові ухвали та постановити нову ухвалу про залишення скарги Одеської міської ради без задоволення.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли безпідставного висновку про те, що постанова Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною, подана Одеською міською радою скарга є необґрунтованою.

Короткий зміст касаційної скарги та її доводи

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив на касаційну скаргу від Одеської міської ради, в яких вона просила залишити оскаржувані судові ухвали без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

04 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року справу за скаргою Одеської міської ради на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа у справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача квартири призначено до судового розгляду.

19 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій установлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа № 2-3274/11 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2, повернення її законному власнику Одеській міській раді та виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із зазначеної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири № АДРЕСА_2 від 10 жовтня 2001 року, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Витребувано у добросовісного набувача ОСОБА_1 зазначену квартиру та повернуто її законному власнику Одеській міській раді.

Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з указаної квартири (т.1 а.с. 131, 132).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т.1 а.с. 159, 160).

На виконання зазначеного рішення 05 вересня 2013 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист «про витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 та повернення її законному власнику Одеській міській раді».

17 вересня 2013 року Одеською міською радою подано зазначений виконавчий лист до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 166).

19 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3274/11 про витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 та повернення її власнику Одеській міській раді (т. 1 а.с. 167).

30 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с. 164, 165).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року заява ОСОБА_1 задоволена частково. Виправлено помилку у виконавчому листі щодо набрання чинності рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року та відмовлено у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с. 211).

19 лютого 2014 року перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т.1 а.с. 236).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року відмовлено (т. 1 а.с. 245).

19 березня 2015 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 253).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 травня 2015року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року залишено без змін (т. 2 а.с. 21-24).

12 грудня 2013 року Одеською міською радою подано до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції запит щодо надання інформації стосовно стану виконавчого провадження у справі № 2-3274/11 (т. 2 а.с. 36).

07 липня 2015 року Одеською міською радою повторно направлено до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про надання можливості представнику Одеської міської ради ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження у вказаній справі (т. 2 а.с. 35).

16 вересня 2015 року представнику Одеської міської ради відмовлено в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження з посиланням на відсутність номера виконавчого провадження.

17 вересня 2015 року Одеською міською радою направлено на адресу Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист з проханням вжити заходів із забезпечення контролю за виконавчим провадженням з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року у справі № 2-3274/11, що знаходиться в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з додержанням положень Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2 а.с. 38, 39).

У вересні 2015 року до юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою звернувся ОСОБА_6 стосовно стану виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року.

З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень Одеській міській раді стало відомо про те, що 26 червня 2015 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Шатохіним О. П. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-3274/11 на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виданого Київським районним судом м. Одеси 20 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 40).

Положеннями статті 383 ЦПК України 2004 року передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, якщо вони вважають, що таким рішенням, дією або бездіяльністю порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», який був чинним на час видачі виконавчого листа, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про направлення копії постанови від 26 червня 2015 року стягувачу, на порушення вимог частини 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для поновлення Одеській міській раді строку на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про попередження стягувача, про необхідність з'явитися для проведення виконавчих дій чи застереження стягувача про перешкоджання ним провадженню виконавчих дій або необхідність здійснення Одеською міською радою авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідили та дали оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що наявні підстави для задоволення скарги, оскільки старший державний виконавець Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шатохін О. П. при винесенні постанови у виконавчому провадженні 26 червня 2015 року про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-3274/11 на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»порушив право стягувача - Одеської міської ради.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк