РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду із спільною заявою, якою просили розірвати шлюб, зареєстрований між заявниками ОСОБА_3 реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 01 березня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 01 березня 2014 року зроблено актовий запис № 226.

У шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначено, що шлюбні відносини не можуть бути поновлені.

Сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні житини того з батьків, який проживає окремо та у розмірі аліментів на дитину.

Заявниками досягнуто згоди, що донька, ОСОБА_4, залишиться проживати із матірю, при цьому батько має право бачитись з нею по попередньому узгодженню.

У судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали та просили розірвати шлюб.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 01 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 01.03.2014 року ОСОБА_3 державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 226.

Сторони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного, мешкають окремо, сімя фактично розпалася. Примирення між подружжям неможливе. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сімї, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до ст. ст. 105,109-112 СК України підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280, 282, 293 ч.3 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований 01.03.2014 року ОСОБА_3 державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 226.

Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя