Ухвала

21 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 569/6583/16-ц

провадження № 61-25562св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Рівнетурист»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року у складі судді Бердія М. А. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2017 року у складі суддів: Ковальчук Н. М., Шеремет А. М., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнетурист» (далі - ПрАТ «Рівнетурист», товариство), з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд стягнути нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 1 008, 90 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 16 213, 20 грн та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненськоїобласті від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Рівнетурист» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 1 008, 90 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 січня 2006 року до 31 грудня 2016 року розмірі 1 000, 00 грн та відшкодовано моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що у судовому засіданні підтверджено, що розрахунок при звільненні з позивачем не проведений, а тому вимоги про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати підлягають задоволенню. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом враховано істотність та розмір невиплаченої позивачу заробітної плати, а також той факт, що з моменту звільнення з роботи позивач не вертався до товариства щодо виплати йому нарахованої заробітної плати, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню у розмірі 1 000, 00 грн. Також суд, визначивши характер та обсяг страждань позивача, зробив висновок про відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 500, 00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Переглядаючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції та зазначив, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, правильно визначив характер правовідносин та норми закону, які підлягають застосуванню.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не врахували, що він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Судами також не враховано, що між сторонами відсутній спір щодо розміру належних до виплати сум після звільнення працівника, а тому суди зробили помилковий висновок щодо часткового задоволення позову в цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі з врахуванням того, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 761/9584/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, направленої з підстав наявності виключної правової проблеми, пов`язаної із застосуванням положень статті 117 КЗпП України.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справа № 761/9584/15-ц (провадження № 61-27597св18) передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року.

Направляючи справу № 761/9584/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що предметом спору є, зокрема, застосування положень статті 117 КЗпП України щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та застосування принципу співмірності та зменшення його розміру, при відсутності спору про розмір належних до виплати сум після звільнення працівника і задоволенні таких позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, оскільки вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволено в повному обсязі, тому й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у суду не було.

Даючи оцінку обставинам справи, що переглядається, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, до закінчення перегляду справи.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 569/6583/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнетурист» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи

№ 761/9584/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А С. Олійник

В. В. Яремко