Справа № 226/259/19

Справа № 226/259/19
Провадження № 2-о/226/29/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Димитровський міський суд Донецькой області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи: Мирноградської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирноград Донецької області справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 виклад позиції позивача.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначив, що 13 червня 2018 року померла його рідна тітка, яка доводилась його матері рідною сестрою ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Побєди, 47, який вона заповідала заявнику заповітом від 14 травня 1996 року. При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено, оскільки при складанні заповіту була допущена помилка у прізвищі заявника, яке зазначено як «Куліш» тоді як за паспортними даними його прізвище «Кулеш». Заявнику було розяснено, що для цього необхідно в судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу. Просив встановити юридичний факт, належності правовстановлюючого документу, а саме, що заповіт посвідчений 14 травня 1996 року ОСОБА_3 на імя ОСОБА_4 належить заявнику ОСОБА_1.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на вимогах заяви.

Представник заінтересованої особи Мирноградської міської ради до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі свого представника за наявними доказами, не заперечував проти задоволення вимог заяви.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

25.01.2019 року на підставі ухвали судді відкрито провадження у даній справі, підготовче засідання у справі призначено на 16.00 год. 21.02.2019 року, заінтересованій особі запропоновано подати суду відзив на заяву.

На підставі ухвали судді від 21.02.2019 року закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні об 11.00 год. 14.03.2019 року.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06 травня 1992 року ОСОБА_3 належить майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, у вигляді житлового будинку за адресою: Донецька область м.Мирноград (колишня назва Димитров) вул.Побєди, 47 (а.с. 6, 8).

Відповідно до записів у домовій книзі за адресою: Донецька область м.Мирноград (колишня назва Димитров) вул.Побєди, 47 до 19 вересня 1989 року був зареєстрований заявник ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знята з реєстрації у звязку зі смертю (а.с. 11-13).

13 червня 2018 року ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Побєди, 47 (а.с. 4).

14 травня 1996 року ОСОБА_3 заповіла будинок за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Побєди, 47 ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі, 11 грудня 2018 року державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 13 червня 2018 року (а.с. 9).

19 грудня 2018 року державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не надано доказів належності йому заповіту від 14.05.1996 року (у заповіті спадкоємцем зазначений ОСОБА_4) (а.с. 15).

Згідно з інформацією державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2019 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої 13 червня 2018 року відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_1 (а.с. 29).

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що заявник це її батько. Вона знала ОСОБА_3, вона казала, що зробила заповіт на її батька, казала це перед своєю смертю.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що заявник це його батько. Він знав ОСОБА_3, вона вказувала, що на його батька буде оформлюватися спадщина після її смерті. Вона склала заповіт, коли попала у лікарню, але це було давно коли не памятає.

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи питання про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз?ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином факт належності заявнику заповіту від 14.05.1996 року підтверджується співпадіннями особистих даних, зазначених у заповіті та інших документах заявника, а саме: паспорті громадянина України, який доданий до матеріалів справи та в яких збігається прізвище, ім?я, по-батькові, дата, місяць та рік народження заявника.

Заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення даного факту не пов?язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на належне розпорядження своїми правами, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа - заповіту.

На підставі ст.ст. 293, 315 ЦПК України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 34, 258-259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Вимоги заявника ОСОБА_1, мешкає за адресою: вул. Севастопільська, 6/13, м. Мирноград Донецької області, 85320, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, заінтересована особа: Мирноградська міська рада, місцезнаходження за адресою: вул. Центральна, 9, м. Мирноград Донецької області, 85320, ідентифікаційний код юридичної особи в про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа заповіту від імені ОСОБА_3, яка померла 13.06.2018 року, посвідченого 14.05.1996 року державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, реєстр № 643, де особі, якій заповідається майно зазначений ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Суддя І.В.Петунін