КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/713/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Колесник О.М.

Унікальний №753/16185/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Борисової О.В.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред'явлення,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його пред'явлення, просив накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1; накласти заборону на відчуження предмету нерухомості, зокрема, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право приватної власності від 24 грудня 2007 року; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», директору ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися (здавати в оренду) квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті; заборонити ЦНАП Дарницької РДА в м. Києві знімати з реєстрації вже зареєстрованих осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та реєструвати нових осіб за даною адресою.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 17 серпня 2018 року невідомі особи, які представилися представниками колекторської фірми Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Алькор Інвест») та керівник Адвокатського бюро «Юрія Забальського» (далі - АБ «Юрія Забальського») намагались за допомогою проникнути до належної заявнику на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Під час незаконної спроби проникнення до квартири, невідомими особами було завдано заявнику матеріальної шкоди, а саме пошкоджено броньовані двері в квартиру та вкрадено від неї ключі.

Невідомі особи двічі намагались проникнути до квартири заявника, спочатку об 11 годині ранку, однак до приміщення їм завадила потрапити консьєржка, а вдруге після приїзду швидкої допомоги, яку дружина заявника викликала для нього.

Дані особи, разом з керівником АБ «Юрія Забальського» стверджували, що квартира належить їм на праві власності, оскільки на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства Вишенківської сільської ради «Добробут Гарант» Пукшин К.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Право вимоги до ТОВ «ФК «Алькор Інвест» перейшло на підставі незаконних договорів укладених в один день спочатку з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», а потім з ТОВ «ФК «Алькор Інвест», посвідченими приватними нотаріусами Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та ЧуловськимВ.А.

Під час спроби захопити належну заявнику квартиру невідомі особи постійно в грубій формі ображали заявника та членів його родини, принижували їх честь та гідність в очах сусідів стверджуючи, що вони «кримські сепаратисти», які пограбували банк, а пред'явлене свідоцтво про право власності на житло є підробним.

Через незаконні дії вказаних осіб, різке погіршення самопочуття заявника та значні фінансові витрати пов'язані з необхідністю заміни дверних замків, родина заявника змушена постійно чергувати в квартирі через існуючу загрозу їх майну та життю.

Наголошував, що дії вчинені державним реєстратором є незаконними, вчиненими з грубим порушенням чинного законодавства, без отримання згоди органу опіки та піклування, та на підставі підробних документів щодо дійсного місця проживання та реєстрації заявника.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року заяву було задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Алькор Інвест», 04 грудня 2018 року подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просило ухвалу суду скасувати та в задоволенні заяву відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалось на те, що заявником не було дотримано вимог ст.151 ЦПК України під час звернення з відповідною заявою, оскільки не було вказано жодних причин у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, не вказано предмету позову, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції дані обставини були залишені поза увагою, що призвело до безпідставного, необґрунтованого прийняття оскаржуваного рішення з порушеннями норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала не містить будь-яких обставин, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом першої інстанції не було враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо допуску забезпечення позову на будь-які стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі, а також необхідності встановлення судом на підставі наданих позивачем доказів, дійсного існування спору між сторонами та реального існування загрози невиконання або утруднення невиконання рішення суду, з'ясування обсягу позовних вимог, особи відповідача та відповідності способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Апелянт наполягав, що заявник зловживаючи своїми процесуальними та соціальними правами, обрав спосіб незаконного утримання у себе чужого майна, яке на момент виникнення спірних правовідносин належить апелянту на праві власності, яке виникло на підставі договірних відносин, а саме відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року №014/1179/74/1551 в розмірі 1 772 833,60 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 жовтня 2007 року, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для подальшої реалізації а суму 987 936,00 грн.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 26 592,50 грн. скасовано, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2018 року залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» адвокат Забальський Ю.П. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви відмовити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Направив до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим, що його представник починаючи з 18 січня 2019 року продовжує перебувати на лікарняному та не має можливості належним чином здійснювати представлення його інтересів в суді.

Обговоривши клопотання апелянта, вислухавши думку представника ТОВ «ФК «Алькор Інвест» адвоката Забальського Ю.П. колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року було відкрито 02 січня 2019 року та призначено до судового розгляду на 09 січня 2019 року на 13 год. 00 хв.

09 січня 2019 року у зв'язку з відсутністю інформації щодо належного повідомлення учасників справи про день, час та місце розгляду апеляційної скарги розгляд справи було відкладено на 13 лютого 2019 року на 10 год. 00 хв.

11 лютого 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи призначене на 13 лютого 2019 року у зв'язку з перебуванням його дружини, яка є його представником на лікарняному у зв'язку з отриманими ушкодженнями внаслідок падіння зі сходів. (а.с.116-117)

05 березня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про повторне відкладення розгляду справи призначене на 06 березня 2019 року у зв'язку тривалим процесом реабілітації його дружини, яка є його представником після отриманих травм та необхідності забезпечення їй достатнього часу для одужання.

Згідно з поштовими повідомленнями від 03 січня 2019 року, 11 січня 2019 року та 15 всі конверти направлені на адресу ОСОБА_1 повертались на адресу Київського апеляційного суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень Закону України № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», які набрали чинності 30 вересня 2016 року, ч.4 ст.131-2 Конституції України передбачено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. (ч.3 ст.237 ЦК України)

Колегія суддів вважає, що неявка ОСОБА_1 та його представника до суду відбулася не з поважних причин, оскільки додані до клопотання копії документів тверджень заявника щодо існуючих для представника перешкод не містять, справа була призначена до розгляду заздалегідь, а її розгляд неодноразово відкладався саме через неявку ОСОБА_1 та його представника, які належним чином свого обов'язку по отриманню поштової кореспонденції не виконують.

Окрім того виходячи з розміру заявлених самим ОСОБА_1 позовних вимог (15 000 000,00) для забезпечення яких судом першої інстанції було накладено арешт на нерухоме майно, колегія суддів не може віднести дану справу до категорії малозначних та вважати, що інтереси заявника представляє належна особа.

Інші учасники справи в судове засідання сторони не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час, і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 грудня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) було видано свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1, та складається з 3 кімнат, жилою площею 54,20 кв.м., загальною площею 115,60 кв.м. ОСОБА_1, на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 21 грудня 2007 року №2268-С/КІ. (а.с.6)

В квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.15)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 травня 2018 року, квартира НОМЕР_1 розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та акту прийому-передачі, серія та номер: 28603, виданий 01 грудня 2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; договір іпотеки до кредитного договору №014/1179/74/1551 від 15 жовтня 2007 року, серія та номер: 1641д, виданий 15 жовтня 2007 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. (а.с.9)

17 серпня 2018 року ОСОБА_1 звертався за допомогою до служби швидкої медичної допомоги (а.с.8) та до Дарницького УП ГУНП м. Києва (а.с.12-14).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до його пред'явлення суд першої інстанції виходив з того, що наявні в заяві відомості щодо існуючого спору та намірів заявника звернутись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, дають достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в рахунок погашення заборгованості в сумі 1 772 833,60 грн. за кредитним договором № 014/1179/74/1551 від 15 жовтня 2007 року звернуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрованого за № 1642д - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 115,60 кв.м., житловою площею 54,20 кв.м. та належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 987 936,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»судовий збір в розмірі 26 592,50 грн.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судового збору в розмірі 26 592,50 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2018 року залишено без змін.

Згідно інформації наданої на запит суду апеляційної інстанції Дарницьким районним судом м. Києва 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Алькор Інвест», АБ «Юрія Забальського», державного реєстратора Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшин К.М. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок перевищення повноважень посадових осіб.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі.

Згідно наданим в судовому засіданні представником апелянта Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 вересня 2018 року квартира НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер:598, виданий 21 вересня 2018 року, видавник: Щелков Д.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, бланк серії ННР 195304; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43139151 від 21 вересня 2018 року 18:32:51, приватний нотаріус Щелков Д.М., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вимоги заявника щодо забезпечення позову, фактично стосуються вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та не можуть бути забезпеченні шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є учасником справи та стороною у спірних правовідносинах.

Оскільки, квартира, на яку заявник просив накласти арешт, належить на праві власності іншій особі, яка не є стороною у справі, колегія суддів приходить до висновку, що таке забезпечення порушує права та інтереси особи ОСОБА_13

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору, зміст заявлених в подальшому позовних вимог, та вид забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред'явлення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 березня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді А.А. Пікуль

О.В. Борисова