ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/463/19
Провадження № 22-ц/4820/1857/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Гавриленко О.М. від 21 серпня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що з 04.09.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

Позивач зазначав, що дитина зростає і як наслідок зростають її щоденні потреби на одяг, харчування, інтереси та вподобання. ОСОБА_3 відвідує дитячий садок та факультативи, що потребує більшої участі батьків у фінансовій частині її забезпечення. Оскільки ОСОБА_2 відмовляється утримувати дочку, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного, до повноліття.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої на АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. На її думку, висновок суду про ухилення матері від виконання свого обов`язку утримувати дитину є хибним. Зазначає, що вона бере участь в утриманні дочки, зокрема, несла витрати з нагоди закінчення дочкою садочка та святкування цієї події, сплачувала кошти за відвідування Каріною секції художньої гімнастики, оплачувала відпочинок в оздоровчому таборі, щомісяця поповнює її рахунок мобільного телефону. В серпні 2019 року возила доньку на відпочинок в м. Одесу, де відвідували аквапарк, зоопарк, дельфінарій, різні атракціони. В періоди її перебування в м. Нетішин в травні, серпні, вересні 2019 року систематично відвідували кафе, парки, кінотеатри, атракціони. У вересні придбала дочці за свої кошти весь необхідний для доньки ОСОБА_4 шкільний одяг та приладдя, систематично купує їй одяг, взуття, іграшки та інші необхідні речі. Судом не враховано, що наявні в матеріалах справи докази про матеріальний стан позивача не свідчать про те, що він матеріально не спроможний нести витрати на харчування доньки і не доведено, що ці витрати є значними. Судом не враховано, що відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, матір дитини, яка проживає окремо від дитини, може брати участь в утриманні дитини в натуральній формі за домовленістю між батьками.

У відзиві ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить рішення суду залишити без змін. Зазначає, що суд врахував інтереси дитини, її потреби, а також стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. Апелянтом подані докази, які не були подані до суду першої інстанції та не доведено неможливість їх подання до Нетішинського міського суду.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.06.2017 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради за №1700 від 15.02.2019 року, малолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрований і проживає її батько ОСОБА_1 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони не дійшли згоди щодо участі матері в утриманні дитини, тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги про хибність таких висновків є безпідставними.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Проте сторони не домовилися щодо участі матері в утриманні дитини, відтак цей спір підлягає вирішенню судом.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Наведене цілком свідчить про безпідставність доводів апелянта про спроможність позивача самостійно нести витрати на утримання дитини, оскільки обов`язок утримувати дитину до її повноліття мають обоє батьків.

Факт придбання апелянтом одягу, взуття та інших речей доньці, понесення витрат на відвідування розважальних закладів, оплату відпочинку тощо свідчить про те, що вона має матеріальну можливість брати участь в утриманні доньки та не позбавляє її обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному судом.

Посилання апелянта про розгляд справи у відсутності відповідачки та її представника спростовується заявою представника відповідачки ОСОБА_5 від 21.08.2019 року (а.с. 82), в якій він просив розглянути цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину за його та відповідачки відсутності 21.08.2019 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 20 листопада 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко