Єдиний унікальний номер 725/4448/18
Номер провадження 2/725/961/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

За участю секретаря: Майстрюк В.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_6 міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_6 міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки.

Посилалися на те, що сімдесят три роки тому їх родині було надано в оренду садибу за адресою м. Чернівці вул. О.Гончара, 24, загальною площею 0,1347 га. Тоді ж їх сімї було передано у користування сад, який складається з 22 плодових дерев.

Згодом їх родичу ОСОБА_7 на підставі державного акту про право власності на землю серії І-ЧВ №001613 від 06.02.1996 року було передано у власність 0,10 га, а земельну ділянку під садом, розміром 0,0347 га - у тимчасове довгострокове користування.

Проте, всупереч їх волі, земельну ділянку-сад, площею 0,0347 га орган місцевого самоврядування почав їм передавати виключно у короткострокову оренду, зокрема востаннє рішенням ЧМР №1554 від 30.03.2015 року та договором оренди земельного ділянки для індивідуального садівництва №9417 від 23.04.2015 року на пять років, тобто до 23.04.2020 року.

На даний час відповідач вирішив узагалі позбавити їх права подальшого користування цією земельною ділянкою та рішенням №1116 від 25.01.2018 року відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки в оренду на пять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки, наданої для індивідуального садівництва, зарахувавши земельну ділянку до земель запасу міста. При цьому ОСОБА_6 міською радою попередньо їм було дозволено розробити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Вважають, що в такий спосіб ОСОБА_6 міська рада позбавила їх можливості користуватися орендованою земельною ділянкою, подальшої пролонгації договору оренди земельної ділянки та права на плоди та доходи від належного їм на праві власності саду.

Просили визнати за ними право на подальше користування орендованою земельною ділянкою для ведення індивідуального садівництва; визнати незаконним і скасувати рішення ЧМР №1116 від 25.01.2018 року; привести сторони в попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки наданої для ведення індивідуального садівництва.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_6 міською радою було подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав. Вказував на те, що право позивачів на оренду та використання спірної земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва порушено не було, оскільки договір оренди землі №9417 від 23.04.2015 року є діючим. Окрім того, зазначив, що зміна цільового призначення земельної ділянки, площею 0,0348 га, що по вул. О.Гончара, 24 м. Чернівці «для індивідуального будівництва» на цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» не відповідає схемі зонування території м.Чернівці. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та підтвердили, викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради позов не визнав із підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Вважає, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування відповідає вимогам Закону. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконливого висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин:

Так, 18.12.1990 року між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівці та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до умов договору ОСОБА_7 купив 78/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських побутових будівель і споруд, які знаходяться по вул.Фурманова, 24 м.Чернівці та розміщені на земельній ділянці, площею 600 кв.м. (а.с.97-98).

Тоді ж між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівці та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 22/100 частин зазначеного будинковолодіння. (а.с.99-102).

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради №521/15 від 04.07.1995 року було вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_7 та ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,10 га. Лишки земельної ділянки, загальною площею 0,03 га, які були закріплені рішенням міськвиконкому №639 від 24.08.1953 року за будинковолодінням №24, що по вул.Фурманова, залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні ОСОБА_7 (а.с.108).

На підставі зазначеного рішення 06.02.1996 року ОСОБА_6 міською радою ОСОБА_7, ОСОБА_1 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001613 (а.с.110).

Окрім того, 15.11.1995 року між Виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради та ОСОБА_7 було укладено договір на право тимчасового користування землею, відповідно до якого передано у тимчасове довгострокове користування останнього земельну ділянку, площею 0,03 га (а.с.111-112).

19.10.1997 року ОСОБА_7 помер (а.с.113). Спадкоємцями майна померлого за заповітом у рівних частках стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.114-115).

У подальшому, рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради №624/16 від 22.08.2000 року було відмінено п.1.2, п.1.3 рішення міськвиконкому від 04.07.1995 року №521/15. Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001613 від 06.02.1996 року, виданий ОСОБА_7 та ОСОБА_1 вважати таким, що втратив чинність у звязку з перерозподілом земельної ділянки. Договір на право тимчасового користування землею №454 від 06.02.1996 року, виданий ОСОБА_7 вважати таким, що втратив чинність (а.с.116-118).

27.02.2001 року на імя ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було видано державні акти на право власності на земельну ділянку, що по вул.Фурманова, 24 м.Чернівці, відповідно на 0,0210 га, 0,0210 га та 0,0118 га (а.с.121-123).

Вказані дії та правовстановлюючі документи Виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради не оскаржувались та є чинними.

23.04.2015 року між ОСОБА_6 міською радою та ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі рішення ЧМР №1554 від 30.03.2015 року було укладено договір оренди землі №9417, згідно якого в оренду останніх для індивідуального садівництва передано земельну ділянку, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:1114, що по вул.Гончара,24 м.Чернівці. Договір укладено строком на пять років по 23.04.2020 року включно (а.с.141-143, 147-148).

Судом також встановлено, що рішенням ОСОБА_6 міської ради №410 від 13.10.2016 року було надано ОСОБА_5, ОСОБА_4 дозвіл на зміну цільового призначення та складання проекту відведення земельної ділянки за адресою м.Чернівці вул.Гончара, 24, площею 0,0348 га в оренду на пять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земельної ділянки, наданої в оренду для ведення індивідуального садівництва (а.с.137).

Проте, рішенням ОСОБА_6 міської ради №1116 від 25.01.2018 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки за адресою м.Чернівці вул.Гончара,24, площею 0,0348 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки наданої для індивідуального садівництва. Земельну ділянку за адресою м.Чернівці вул.О.Гончара, 24, площею 0,0348 га зарахувати до земель запасу міста (а.с.166).

Спір між сторонами виник саме у звязку з порядком користування земельною ділянкою загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:1114, що по вул.Гончара,24 м.Чернівці.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6, п.7 постанови від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правові підстави та порядок передачі земельних ділянок у користування громадянам детально регламентовані Земельним кодексом України.

Зокрема, відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Одним із основних принципів земельного законодавства є принцип раціонального використання та охорони земель (ст.5 ЗК).

Забезпечуючи реалізацію вказаного принципу, Земельний кодекс поділяє земельний фонд України, який складають усі землі країни в межах її території, за особливим правовим режимом та основним цільовим призначенням на категорії.

Так, відповідно до ст. 19 ЗК закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною першою статті 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель.

Правовий режим земельних ділянок для садівництва визначається статтею 35 ЗК, відповідно до частини першої якої встановлено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Відповідно до частини третьої цієї статті земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

При цьому абзац другий частини п'ятої статті 20 ЗК встановлює обов'язок користувачів використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Одночасно статтею 23 ЗК України регламентовано, що землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Згідно з частиною другою статті 20 ЗКзміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться, зокрема, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

Поняття «цільового призначення земельної ділянки» наведено у статті 1 Закону України «Про землеустрій» , згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

При цьому, суд зауважує, що землеустрій базується, зокрема на принципі забезпечення пріоритету сільськогосподарського землеволодіння і землекористування (стаття 6 Закону).

За змістом ч.6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 Кодексу і затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.17 ст. 186 Кодексу).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи аргументи сторін, що були викладені ними у письмових заявах по суті справи, а також поясненнях наданих суду, суд вважає, що оскаржуване рішення ЧМР №1116 від 25.01.2018 року відповідає вимогам Закону та не порушує прав позивачів, оскільки ним не було позбавлено останніх права користування спірною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а лише відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни її цільового призначення та використання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому, враховуючи визначену законодавством пріоритетність використання земель, придатних для потреб сільського господарства, саме для сільськогосподарського використання, суд приходить до висновку, що таке рішення ОСОБА_6 міської ради є правомірним.

Щодо решти заявлених позовних вимог про визнання за позивачами права на подальше користування орендованою земельною ділянкою для ведення індивідуального садівництва та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення індивідуального садівництва суд зауважує таке:

Так, за змістом ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Положеннями частини першої статті 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 Цивільного Кодексу України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка об'єднує два випадки поновлення договору оренди землі.

Так, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Визначальним у цьому випадку поновлення договору оренди є те, що орендатор не порушував умови договору, договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах та відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечень орендодавця на продовження договору.

Таким чином, орендатор за умови використання земельної ділянки відповідно до умов договору має право на поновлення договору за процедурою, передбаченої статтею 33 цього Закону, а орендодавець у свою чергу при встановленні порушень умов договору ( неналежного виконання обов'язків, зокрема щодо цільового використання земельної ділянки) має право відмовитись від договору або достроково або по закінченню строку договору.

Однак, скористатись цим правом орендатор має право після закінчення строку дії укладеного договору оренди.

Як було встановлено судом та зазначалось вище, 23.04.2015 року між ОСОБА_6 міською радою та ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі рішення ЧМР №1554 від 30.03.2015 року було укладено договір оренди землі №9417, згідно якого в оренду останніх для індивідуального садівництва передано земельну ділянку, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:1114, що по вул.Гончара,24 м.Чернівці. Договір укладено строком на пять років по 23.04.2020 року включно (а.с.141-143, 147-148).

Отже, на даний час термін дії договору оренди земельної ділянки, площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:1114, що по вул.Гончара,24 м.Чернівці не сплив, позивачі продовжують правомірно користуватися нею.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що звернення позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 до суду з позовними вимогами про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки є передчасним, оскільки термін дії договору оренди земельної ділянки №9417 від 23.04.2015 року не сплив, договір є дійсним.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1, судом встановлено, що останній у користування спірна земельна ділянка, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:1114, що по вул.Гончара,24 м.Чернівці не надавалась, договір оренди із нею не укладався.

Тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачами ОСОБА_5, ОСОБА_4 позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для їх задоволення.

Керуючись ст.ст.5, 19, 20, 22, 23, 31, 33-37, 122, 124, 186, 186-1 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3), які проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_6 міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_6 міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька