Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 726/330/16-ц

провадження № 61-34300св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І.(суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Буковинська будівельна компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2017 року у складі судді: Тріски А. І., та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Буковинська будівельна компанія» (далі - ТОВ «Буковинська будівельна компанія») про захист прав споживача.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 лютого 2014 року позивач здійснив оплату рахунку-фактури № БО-0000788, наданого ТОВ «Буковинська будівельна компанія» у сумі 316 250 грн за оплату арматури для приватних потреб. Однак, товар відповідачем передано не було.

Позивач звернувся 08 грудня 2014 року до ТОВ «Буковинська будівельна компанія» з вимогою про виконання зобов'язання у семиденний строк, що була отримана відповідачем того ж дня. У семиденний строк відповідач товар йому не передав, відповіді на вимогу не надіслав. Після чого на підставі частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», 30 січня 2016 року позивач повідомив ТОВ «Буковинська будівельна компанія» про відмову від договору та повернення коштів.

Позивач вказував, що відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ним виконані всі обов'язки передбачені договором, зокрема, ним своєчасно сплачено відповідачу 316 250 грн. Крім повного відшкодування збитків він також має право на пеню, яка вираховується за кожний день прострочення у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача:

316 250,00 грн сплачених коштів;

пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення виконання зобов'язання з 09 грудня 2014 року по 29 січня 2016 року у сумі 3 656 287,50 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивач не довів здійснення ним оплати відповідно до рахунку-фактури №БО-0000788 від 27 лютого 2014 року, наданого ТОВ «Буковинська будівельна компанія» у сумі 316 250,00 грн. Фіскальні чеки, надані позивачем, є підтвердженням розрахункових операцій між ТОВ «Буковинська будівельна компанія» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Надані позивачем фіскальні чеки не містять назву товару та посилання на рахунок-фактуру №БО-0000788 від 27 лютого 2014 року, а сама їх наявність у позивача обґрунтовується здійсненням ОСОБА_4 представництва інтересів ОСОБА_6, ОСОБА_5 відповідно до довіреностей. Окрім цього, ОСОБА_4 як свідок показав, що перебуває з ОСОБА_7 у родинних відносинах.

Аргументи учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подав до суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. При цьому посилався на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 27 лютого 2014 року здійснено оплату рахунку-фактури на суму 316 250,00 грн, що підтверджується трьома фіскальними чеками, платежі за якими здійснені за 1 хвилину. Суд зробив неправильний висновок про те, що зобов'язання по оплаченому рахунку у ТОВ «Буковинська будівельна компанія» виникли з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки такий висновок ґрунтується на первинній бухгалтерській документації відповідача. Однак у показаннях свідків та документально не підтверджено факт оплати рахунку цими особами. Тобто можна припустити, що відповідачем умисно або з необережності допущено викривлення інформації у бухгалтерському обліку. Вказані вище особи отримували також і інший товар, відмінний від арматури, яку оплачував позивач. Судами не витребувано наявність касових документів у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Зі змісту рішення випливає, що окрім зобов'язань, що виникли у відповідача з позивачем, у відповідача також були зобов'язання із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що постачальником ТОВ «Буковинська будівельна компанія» надано одержувачу ОСОБА_4 рахунок-фактуру №БО-0000788 від 27 лютого 2014 року із зазначенням найменування товару, ціни та суми оплати. Рахунок дійсний до сплати протягом 3-х банківських днів. Рахунок-фактура №Б0-0000788 від 27 лютого 2014 року, передбачає повну попередню оплату за товар.

На рахунок ТОВ «Буковинська Будівельна Компанія» було сплачено 105 400,00 грн, 105 400,00 грн, 105 450,00 грн, на загальну суму 316 250,00 грн. У наданих чеках № 0001, № 0002, № 0003 платника не вказано.

Відповідно до актів звірки взаєморозрахунків за 27 лютого 2014 року - 08 грудня 2014 року: ОСОБА_7, перерахував ТОВ «Буковинська будівельна компанія» 105 400,00 грн, заборгованість на користь ОСОБА_7 складає 76 071,00 грн; ОСОБА_6, перерахував ТОВ «Буковинська будівельна компанія» 105 400,00 грн, заборгованість відсутня; ОСОБА_5, перерахував на ТОВ «Буковинська будівельна компанія» 105 450,00 грн, заборгованість на користь ОСОБА_5 складає 9 517,24 грн.

Суд першої інстанції на підставі бухгалтерської довідки від 28 березня 2016 року № б/н встановив, що станом на 28 березня 2016 року у ТОВ «Буковинська будівельна компанія» відсутня заборгованість за чеками від 27 лютого 2014 року № 0001 на суму 105 400,00 грн, 0002 на суму 105 400,00 грн, 0003 на суму 105 450,00 грн.

Окрім того, судом першої інстанції було досліджено бухгалтерські документи, зокрема: акти звірки з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5; накладні на відвантаження; товарно-транспортні накладні; подорожні листи вантажного автомобіля; прибуткові касові ордери; документи «Розница»; видаткові касові ордери; бухгалтерську довідку про рух готівкових коштів за 27 лютого 2014 року; бухгалтерську довідку про кошти, що надійшли 27 лютого 2014 року у якості попередньої оплати згідно даних РРО; бухгалтерську довідку про наявність арматури; бухгалтерську довідку про відсутність заборгованості за чеками; переліку водіїв, що перевозили товар згідно виписаних накладних, та на підставі вказаних документів встановлено рух коштів, закупівлю та відвантаження товарів між відповідачем та ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Таким чином, судами встановлено, що фіскальний чек ТОВ «Буковинська будівельна компанія» № 0001 від 27 лютого 2014 року щодо оплати готівкою коштів в сумі 105 400 грн, фіскальний чек ТОВ «Буковинська будівельна компанія» № 0002 від 27 лютого 2014 року щодо оплати готівкою коштів в сумі 105 400 грн, фіскальний чек ТОВ «Буковинська будівельна компанія» № 0003 від 27 лютого 2014 року щодо оплати готівкою коштів в сумі 105 450 грн є підтвердженням існування відносин між ТОВ «Буковинська будівельна компанія» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши, що ОСОБА_4 не довів своїх позовних вимог, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель