Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/11514/17-ц

провадження № 61-29505св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2,

зацікавлені особи - Ленінський відділ державної виконавчої служби

м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року вскладі судді Остапчук Т. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня

2017 року вскладі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській

області (далі - Ленінський ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області) ДорошенкоН. С. щодо не скасування заходів примусового виконання рішень.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС

м. ЛуганськаГТУЮ у Луганській області перебував виконавчий лист № 6-3145, виданий 01 листопада 2007 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк») боргу у розмірі 82 236,16 грн.

24 листопада 2009 року АКБ «Правекс-Банк» звернулося до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документа без виконання.

03 грудня 2009 державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області Поршенко Н. С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання за його заявою. Проте при вирішенні питання про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не було вирішено питання про зняття арешту з майна боржника.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3просив суд зобов'язати державного виконавця чи іншу посадову особу Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області, припинити чинність арешту усього рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня

2017 року, в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якої погодився апеляційний суд, виходив із того, щодержавний виконавець здійснював свої дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час таких дій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що повертаючи виконавчий документ стягувачу за його заявою та не вирішуючи питання щодо зняття арешту з майна боржника, державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в такому випадку у відповідності до частинами третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт знімається з майна боржника.

Відзив інших учасників справи не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС м. ЛуганськаГТУЮ у Луганській області перебував виконавчий лист № 6-3145, виданий

01 листопада 2007 Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Правекс-Банк» боргу у розмірі 82 236,16 грн.

26 лютого 2008 року Четвертою луганською державною нотаріальною конторою Луганського міського нотаріального округу, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Луганська від 25 лютого 2008 року № 18-527, до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_3, внесено запис про обтяження (арешт нерухомого майна).

24 листопада 2009 року АКБ «Правекс-Банк» звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документу без виконання.

03 грудня 2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. ЛуганськаГТУЮ у Луганській області Поршенко Н. С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документа) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо він подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частинами третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документа) передбачено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документа) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Проте, постановляючи оскаржувані ухвали, суди не звернули уваги на те, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (03 грудня 2009 року) редакція статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачала те, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника, у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило