Єдиний унікальний номер 236/2699/18 Номер провадження 22-ц/804/327/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Агєєва О.В., Будулуци М.С.

розглянувши у відкритому судовому зсіданні в місті Бахмуті цивільну справу №236/2699/18

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року,

(суддя - Саржевська І.В., рішення ухвалено у м. Лиман, повний текст рішення виготовлений 31.10.2018 року),-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому посив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою з 20.03.2017 року по 17.07.2017 року на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; вихідну допомогу при звільненні на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розрахунку добутку середньоденного(годинного) заробітку та кількості робочих днів за період із 18.07.2017 року по день ухвалення рішення судом, на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача, посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем до 17.07.2017 року, звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів з ним остаточний розрахунок.

03.09.2018 року позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача: заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою з 20.03.2017 року по 17.07.2017 року на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; вихідну допомогу при звільненні на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розрахунку добутку середньоденного(годинного) заробітку та кількості робочих днів за період із 18.07.2017 року по день ухвалення рішення судом, на підставі розрахунку, витребуваного у відповідача, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати станом на місяць ухваленого рішення судом на підставі витребуваних у відповідача даних про заробітну плату.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права; з посиланням на: Закон України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанову КМ України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 року №200, постанову КМ України «Питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.09.2015 року №735, наказ начальника виробничого підрозділу «Луганська дистанція електропостачання» від 20 липня 2016 року №01/ОС, наказ начальника Луганської дирекції залізничних перевезень від 16 березня 2017 року №58-ДН, наказ начальника виробничого підрозділу «Луганська дистанція електропостачання» від 17 березня 2017 року №63/ЕЧ, статті 34, 113 КЗпП України апелянт вважає, що, оскільки факт перебування у трудових відносинах є підтвердженим за період простою, встановленого не з його вини, датою звільнення згідно запису у трудовій книжці та наказу (розпорядження) № 175-ОС від 17 липня 2017 року є 17 липня 2017 року, а кількість робочого часу за період з початку встановлення простою до моменту його звільнення доводиться табелями обліку робочого часу за період з 1 березня по 17 липня 2017 року, доданих до апеляційної скарги, відповідачеві у день звільнення належало здійснити оплату всього часу простою з розрахунку двох третин тарифної ставки за період з 20 березня по 17 липня 2017 року; суд прийняв до уваги як доказ, наданий відповідачем Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року, зокрема втрати контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна в тому числі до оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», який, на думку апелянта не є встановленим законодавством документом, який засвідчує форс-мажорні обставини, а тому не може бути застосований щодо вирішення питання про оплату праці, здійснення компенсацій при затримці розрахунку працівникам при звільненні замість наявних та чинних законів, що регулюють дане питання.

У відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Укрзалізниця» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищезазначеного рішення є відсутність зв'язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів; з посиланням на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України», положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, наказ Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489, якими затверджені та введені в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій ПАТ «Укрзалізниця» вважає, що у зв'язку з відсутністю первинних документів, а саме табеля обліку робочого часу, у структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати не можливо; згідно з Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виникли через форс-мажорні обставини; в зазначеному документі ретельно описуються всі події, які унеможливили здійснення нарахування та виплати заробітної плати і на цій підставі ПАТ «Українська залізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов'язків, передбачених законодавством про працю через відсутність вини.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Від ОСОБА_1 та представника ПАТ «Укрзалізниця» надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з відповідачем по справі, що підтверджується записами в його трудовій книжці серії НОМЕР_1, з 04.07.2016 року по 17.07.2017 року обіймав посаду електромеханіка дільниці 2 групи ВП «Луганська дистанція електропостачання» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

17.07. 2017 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

В підтвердження не виплаченої заробітної плати позивачем надані суду в відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, з 01.10.2017 по 31.03.2018, сума нарахованого доходу позивачу за 2,3,4 квартал 2017 року - дані відсутні(а.с.11-12); та індивідуальні відомості про застраховану особу(формаОК-5) від 10.05.2018, інформація про отриманий дохід позивача у вигляді заробітної плати за 3 квартал 2017 року відсутня, внески за цей період на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - не зазначені(а.с. 13-16).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Проте, погодитися з такими висновками неможливо, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 17 листопада 2014 року був прийнятий на посаду електромеханіка 2 групи Луганської дистанції електропостачання Державного підприємства «Донецька залізниця».

На підставі Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови КМ України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 року №200 Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

У зв'язку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» з працівниками продовжено дію трудових договорів у виробничому підрозділі «Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», в тому числі і з позивачем.

Згідно наказу начальника Луганської дирекції залізничних перевезень №58-ДН від 16 березня 2017 року для відокремленого підрозділу Луганська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з причин незалежних від працівників з 0-00 години 20 березня 2017 року було встановлено простій. Пунктом 4 наказу передбачена оплата за час простою з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Згідно з наказом про припинення трудового договору №175-ОС від 17 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звільнений з 17 липня 2017 року з посади електромеханіка (електропостачання) дільниці II групи виробничого підрозділу «Луганська дистанція залізничних перевезень» за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату.

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсації за 12 днів відпустки.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов'язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду з позовом позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тобто суми заборгованості тощо. При цьому позивач просив стягнути належні йому від підприємства при звільненні суми на підставі розрахунків, витребуваних у відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 17.10.2018 року у відповідача були витребувані первинні документи: табелі обліку робочого часу, помісячні розрахунки заробітної плати тощо. Проте ухвала суду не виконана відповідачем з посиланням на відсутність у нього таких документів на контрольованій частині України території.

Разом з тим, до апеляційної скарги позивачем надані наступні документи: табелі обліку використання робочого часу за березень-липень 2017 року, підписані відповідними посадовими особами підрозділу «Луганська дистанція електропостачання» та розрахункові листки заробітної плати ОСОБА_1 за той же період, а також розрахунок оплати відпустки та розрахунок оплати середньої заробітної плати, які позивач просив врахувати при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд вважає, що неможливість подання позивачем доказів на підтвердження його позовних вимог сталося об'єктивно з незалежних від нього причин, тому апеляційний суд приймає надані позивачем докази, додані до апеляційної скарги.

З наданих позивачем розрахункових листків, які не спростовані відповідачем, на підтвердження невиплаченої заробітної плати вбачається, що за березень 2017 року ОСОБА_1 всього нараховано 6076.24 грн., з яких утримано аванс 1766,12 грн.; за квітень 2017 року всього нараховано 3832.29 грн., за травень 2017 року всього нараховано 3832.29 грн., за червень 2017 року всього нараховано 3832.29 грн., за липень 2017 року всього нараховано 11279.72 грн., включаючи компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки та вихідну допомогу при звільненні.

В наданих розрахункових листках за березень - липень 2017 року міститься інформація про оплату за час простою.

Крім того позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу, згідно з якими: за березень 2017 року позивачем відпрацьовано -12 днів або 95 годин, за квітень - липень 2017 року позивачем відпрацьовано «0».

Виходячи із наданих позивачем доказів, апеляційний суд вважає, що ним належними та допустимими доказами доведена наявна та невиплачена заборгованість із заробітної плати за період з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 27 086 грн. 71 коп. ( за березень 4310.12 грн. (6076.24 грн.-1766.12 грн. - сума, яка значиться як аванс) + за квітень 3832.29 грн. + за травень 3832.29 грн. + за червень 3832.29 грн. + за липень 11279.72 грн.), яка підлягає стягненню з ПАТ «Українська залізниця», яке, як встановлено судом першої інстанції, є належним відповідачем.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Апеляційний суд вважає, що такі позовні вимоги ОСОБА_1 також підлягають задоволенню з огляду на невиплату заборгованості по зарплаті у строк, встановлений ст. 116 КЗпП України та на підставі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», пунктів 4, 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України від 21 лютого 2001 року №159.

Так, відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З розрахункових листків за березень-липень 2017 року вбачається, що після утримання податків та обов'язкових платежів сума до виплати в березні становить 3065.60 грн., в квітні - 3047.38 грн., в травні - 3047.38 грн., в червні - 3047.38 грн., у липні - 9033.07 грн.

Виходячи із зазначених сум та порядку обчислення компенсації сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати буде складати 3 960.85 грн. (669.78 грн. + 632.68 грн. + 585.46 грн. + 528.25 грн. + 1544.68 грн.), яка також підлягає стягненню з ПАТ «Укрзалізниця».

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини 2 вказаної статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, до матеріалів цивільної справи судом першої інстанції долучено Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, який наданий відповідачем.

Як вбачається з пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Так, дійсно відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікати про такі обставини. Проте, Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України у даній справі є письмовим доказом не настання форс-мажорних обставин, а доказом об'єктивної неможливості виконання ПАТ «Укрзалізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників у розумінні статті 76 ЦПК України і свідчить про відсутність вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 КЗпП України у даній конкретній справі.

Доводи відповідача у відзиву на апеляційну скаргу про відсутність у нього первинної документації є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування рішення з огляду на положення ст. 76 ЦПК України. Крім того, відповідачем не наведено своїх розрахунків і не надано доказів на спростування письмових доказів, наданих позивачем.

Отже, судом першої інстанції допущено невідповідність висновків обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» заборгованості по заробітній платі в сумі 27 086.71 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 3 960.85 грн., а всього 31 047.56 грн.

Щодо сплати судового збору апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просив стягнути заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу при звільненні, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; при цьому суми для стягнення ним не визначались.

Згідно Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору з позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, тому при зверненні до суду першої інстанції судовий збір з цих частин позовних вимог ним не сплачувався.

Разом з тим, ухвалою судді Краматорського міського суду від 04 вересня 2018 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1, а саме відстрочено сплату судового збору за подачу позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України). Проте при ухваленні рішення судом першої інстанції питання стягнення судового збору не вирішено, тому з позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 949.48 грн. (1% від суми позовної вимоги) з огляду на те, що за підрахунками апеляційного суду сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18 липня 2017 року по 14 березня 2019 року (всього 416 днів) при середньоденній зарплаті 228.24 грн. (згідно довідки, наданої ОСОБА_1.) складає 94 942.84 грн. Крім того, ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1, а саме відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Виходячи з того, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з нього підлягає стягненню згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір в сумі 1424.22 грн. (949.48 грн. х 150%).

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, з ПАТ «Укрзалізниця» підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 233.95 грн. (24,64% задоволених позовних вимог від загальної суми позовних вимог 125 995,40 грн. (31 047.56 грн. + 94 947.84 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» розташованого за адресою - 03680 м. Київ вул.Тверська-5, ( код ЄДРПОУ- 40075815), в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі (в тому числі компенсація за невикористані дні відпустки та вихідна допомога) в сумі 31 047 грн. 56 коп. без утримання податків та обов'язкових платежів.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 2 373 грн. 70 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», розташованого за адресою - 03680 м. Київ вул.Тверська-5, ( код ЄДРПОУ- 40075815), в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» судовий збір в дохід держави 233 грн. 95 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: