ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 2-о-56/2007

провадження № 22-ц/4809/444/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кіселика С.А. (доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання -Савченко Н.В.,

учасники справи:

позивач - прокурор Кіровоградського району Кіровоградської області,

розглянуши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2007 року за участю судді Терещенко Д.В. у справі за заявою прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Великосеверинівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року Прокурор Кіровоградського району звернувся в суд з заявою про визнання спадщини громадянина ОСОБА_3 відумерлою. В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 яка проживала в АДРЕСА_1 і якій на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,06 га, розташована на території Великосеверинівської сільської ради. У померлої відсутні спадкоємці, як за заповітом, так і за законом, що підтверджується витягом із спадкового реєстру Кіровоградської державної нотаріальної контори.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2007 року заяву прокурора Кіровоградського району задоволено. Визнано спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року відумерлою.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, так як судом не були враховані всі обставини справи, оскільки апелянти є спадкоємцями майна ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який був спадкоємцем ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області, у відзиві на апеляційну скаргу, просив судовий розгляд справи проводити без участі представника місцевої прокуратури та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції), рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції під час ухвалення рішення) суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з довідки виданої виконкомом Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року до дня смерті проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_4. /а.с.44/.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Великосеверінівською сільською радою 11 квітня 1999 року, ОСОБА_5 належало право власності на земельну ділянку площею 7,06 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області /а.с.4/.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 та визнано за ним, після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на земельну ділянку в порядку спадкування площею 7.06 га, яка розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності землю серії НОМЕР_1.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що така заява підлягає задоволенню на підставі ст.1277 ЦК України.

Згідно п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК), законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадщина відкрилася 5 серпня 2003 року і від дня її відкриття строк на прийняття спадщини закінчується після набрання чинності цим Кодексом, тобто після 01 січня 2004 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються цим Кодексом.

Згідно положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначалось вище ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року до дня смерті проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4.

Матеріали справи, на час розгляду справи судом першої інстанції, даних про відмову ОСОБА_4 від спадщини не містять.

Частиною першою статті 1277 ЦК України передбачено, що орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Відповідно до вимог ст.278 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції) суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою, та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини лише в разі встановивлення, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття,

Відповідно до ст.ст.235, 277 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

В порушення цих норм закону суд не перевірив, чи немає у померлої спадкоємців які фактично прийняли спадщину та без вирішення питання про залучення їх до участі у справі розглянув справу і дійшов передчасного висновку про відумерлість спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, разом з тим відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з'ясував всі обставини, що мають значення для справи і дійшов безпідставного рішення щодо відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому відповідно до положень ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову прокурору у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 389 ЦПК України , апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2007 року скасувати.

В задоволенні заяви прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання спадщини ОСОБА_5 відумерлою, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2019 року.

Головуючий суддя: С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова