Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/444/19

Номер провадження: 4-с/511/2/19

"13" березня 2019 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області

Панчук А. І. , розглянувши скаргу Роздільнянської районного державної адміністрації Одеської області про оскарження дій та рішень державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2018 року до Роздільнянського районного суду надійшла Роздільнянської районного державної адміністрації Одеської області про оскарження дій та рішень державного виконавця в якій просять:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2019року, винесену при примусовому виконанні Виконавчого листа №511/2365/16-ц від 28.12.2018 року , що видав Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175,177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто положеннями даної статті чітко передбачено, чиї дії може бути оскаржено та коли, а саме дії конкретного державного виконавця, вчинені під час виконання судового рішення, діями або бездіяльністю якого порушені права особи, яка звертається із скаргою. Проте представник стягувача у своїй скарзі не вказав, які саме дії державного виконавця просить визнати неправомірними та не зазначено прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця.

Проте, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" такі скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК і ГПК та містити відомості, перелічені п.4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

З аналізу актів ВСУ, ВССУ, ВГСУ слідує, що скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК і ГПК та містити відомості, перелічені п.4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді цих скарг, до цих скарг мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Таку позицію висловив ВСУ у своїй Постанові Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 р. №14.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, за статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім'я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім'я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вимоги до скарги визначені і статтею 175 ЦПК України.

Так, відповідно до частини 8 ст.175 ЦПК України до заява має містити перелік документів та інших доказів , що додаються до заяви; зазначення доказів , які не можуть бути подані разом ізь позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявности у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів , копії яких додано до заяви.

В суперечь вказаним вимогам до скарги не додано жодного письмового доказу.

Окрім того, відповідно до частини 5 ст. 177, частин 2 та 4 ст.83 ЦПК України заявник зобов'язаний подати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга разом з поданням скарги.

Вищевикладені вимоги представником стягувача в повному обсязі не виконані.

Згідно ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ст. 451 ЦПК України передбачені рішення, які суд приймає за результатами розгляду скарги, тому заявнику необхідно уточнити зміст вимог скарги, оскільки вони не є конкретизованими та не відповідають положенням чинного законодавства.

Скаржником також не надано доказів того, що скаржник звертався до державного виконавців з метою досудового врегулювання спору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що дана скарга подана з порушення вимог ст. 175 ЦПК України у зв'язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись Законом України про виконавче провадження, розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Роздільнянської районного державної адміністрації Одеської області про оскарження дій та рішень державного виконавця - залишити без руху.

Надати заявнику -скаржнику строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з часу отримання копії ухвали.

Роз`яснити скаржнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, скарга буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Копію ухвали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:А. І. Панчук