ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1110/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" лютого 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Сирбул О.Ф.

за участю секретаря- Расулової А.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в загальному розмірі 37 969,45 грн., що складається з витратна навчання дитини у сумі 36 475,00 грн. та витрат на лікування дитини у сумі 1494,45 грн.

Позивач обгрунтовує позов тим, що сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 09.08.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина.

Позивач 30.08.2018 року уклала з Київським національним торгівельно-економічним університетом договір про надання освіти ОСОБА_5, загальний розмір суми навчання якого становить 72 950,00 грн.

Окрім того, у ОСОБА_5 поганий зір, у зв'язку з чим позивач змушена постійно витрачати кошти на консультації у лікаря-офтальмолога та на придбання окулярів, що в сумі складають витрати у розмірі 2988,90 грн.

Виходячи з цього та беручи до уваги небажання відповідача спілкуватися з дитиною та добросовісно виконувати свої обов'язки, просить задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з'явилась, однак її представник подав до суду заяву, в якій вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Ухвалою судді від19.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з'явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року викладені в ст. 185 СК України положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Встановлено, що син сторін з 2018 року навчається в Київському національному торгівельно-економічному університеті.

Надання освітніх послуг за умовами згідно договору № 1444 д/6к-2018 від 30.08.2018 року становить 72 950,00 грн. за 2018-2022 роки.

За учбовий 2018 - 2019 рік позивачем було сплачено 15 720,00 грн., відповідно до п.п. 4.3 п. 4 договору № 1444 д/6к-2018 від 30.08.2018 року.

Крім того, у ОСОБА_5 поганий зір, у зв'язку з чим позивач змушена постійно витрачати кошти на консультації у лікаря-офтальмолога та на придбання окулярів, що в сумі складають витрати у розмірі 2988,90 грн.

Дані суми були сплачені позивачем, що підтверджується наданими нею в розпорядження суду копіями платіжних доручень та квитанціями на їх сплату.

В обгрунтуванні позову, позивач зазначила, що відповідач ухиляється від компенсації половини сплаченої нею суми.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявності будь-яких обставин, які б унеможливлювали виконання ним свого обов'язку щодо сплати понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини не довів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначає, що з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 1762, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гр. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 141, 185, 200-201 СК України, ст. ст.2,4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) 37 969,45 грн. додаткових витрат на утримання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: