Справа № 308/2819/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

при секретарі Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення розміру часток у майні спільної сумісної власності посилаючись на те, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Мати залишила заповіт від 14.07.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 400. Згідно вказаного заповіту мати заповіла позивачу 1/4 частину приватизованої квартири АДРЕСА_2. Позивач 26.01.2018 року, звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. з заявою про прийняття спадщини для послідуючого отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири в порядку спадкування за заповітом, однак отримав відмову, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1994 року зазначена квартира приватизована та належить на праві спільної сумісної власності батьку позивача ОСОБА_2, сестрі позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1, а також належала матері позивача на час її смерті.

Позов обґрунтований тим, що частка матері позивача у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру за її життя визначена не була, позивач не може оформити свою спадщину. В зв'язку з чим просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2, а саме: - за померлою ОСОБА_4 - 1/4, - за ОСОБА_1 - 1/4, - за ОСОБА_3 - 1/4, - за ОСОБА_2 - 1/4.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом надіслання повісток пор виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями, та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на веб-сайті судової влади на офіційній сторінці Ужгородського міськрайонного суду в мережі Інтернет.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що визнає позовні вимоги, просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 правом на відзив не скористалась, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду з приводу розгляду справи або щодо предмета спору від неї надходило.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_2, сестрі позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1, а також належала матері позивача на час її смерті, що підтверджується копією свідоцтва на право власності від 23.02.1994 року, виданого згідно розпорядження від 23.02.1994 року Міським фондом комунального майна. Зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».Відповідно доданого до позовної заяви технічного паспорту, зазначена квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 44, 5 м.кв., загальною площею 74,6 м.кв.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 29.07.2017 року.

Позивач, як син померлої та спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. з заявою про прийняття спадщини для послідуючого отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири в порядку спадкування за заповітом, однак отримав відмову, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1994 року зазначена квартира приватизована та належить на праві спільної сумісної власності батьку позивача ОСОБА_2, сестрі позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1, а також належала матері позивача на час її смерті.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Приписами ч.2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній власності на квартиру АДРЕСА_2 задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 370, 372, 1218, 1225, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток у спільній власності становить:

- за померлою ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, тел. НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_3, тел. НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, місце проживання: АДРЕСА_1 Ід. номер та паспортні дані невідомі Тел.НОМЕР_6

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Свалявський районний суд, в порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А.Тхір

Рішення в повному обсязі складено та підписано 15.03.2019