Справа № 493/1932/18
Провадження № 2/493/64/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка вона продала його будинок та на вторговані кошти купила в м. Балта Одеської області на вул.. Фестивальній, 18 будинок для своєї доньки. Документи оформила на своє імя, однак, так як у неї крім доньки, є ще 2 сина, донька попросила, щоб вона переоформила документи на будинок на неї і вона була б спокійною за своє майбутнє, тому через деякий час позивач оформила договір дарування на доньку вищезазначеного будинку.

Жилося скрутно, донька відразу після народження старшої доньки вийшла працювати на швейну фабрику, а внучку привезла до неї в село. З дитиною вона могла бачитись рідко, тому що в село ще треба було добиратись після роботи і донька її вмовила переїхати жити до неї. Ще за життя чоловіка позивача, подружжя планували будівництво у них в селі на їх садибі, залили фундамент, вона оформилась забудовником і отримала від сільської ради будівельні матеріали на виплату. Однак, дочка із зятем відмовили її будуватись і переконали переїхати до них в м. Балту, де вони проживали, так як треба було доглядати за внучкою, а в невдовзі донька народила ще і внука.

Спочатку їхнє спільне проживання складалось добре, дочка жодного дня не перебувала у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, обох внуків з грудного віку вибавила позивач. Вона поралась по господарству, готувала їжу, гляділа внуків та вела все домашнє господарство.

Невдовзі після її переїзду до донька, остання почала у себе на садибі будівництво нового будинку, всі будівельні матеріали, які були закуплені позивачем, перевезли до м. Балта. Позивач допомагала під час будівництва як могла, виконувала всю посильну роботу, допомагала гнати стіни, штукатурила, але так склалося, що будівництво було неправильно розраховане, почало швидко сідати і недобудований будинок знесли, посили фундамент та замість нього почали будувати інший, який по теперішній час недобудований.

Позивач стверджує, що всі її пенсійні заощадження, оплата за оренду земельних паїв та щомісячна пенсія йшли на будівництво нового будинку та на облаштування будинку, в якому ми спільно проживали разом з донькою та її сімєю. Також донька розібрала на її садибі в с. Новопіль Балтського району сарай,веранду, розгромила пічне опалення і всі будівельні матеріали перевезла до місця свого мешкання для будівництва. В результаті таких дій її будинок став абсолютно непридатним для проживання.

Коли онуки підросли, вона, стара і немічна жінка, виявилась непотрібною, її посадили в автомобіль та відвезли в с. Новопіль Балтського району в напівзруйнований та розібраний будинок без особистих речей, посуду, одягу. Так як, вона не має ніякого притулку, вона вимушена жити в таких житловий умовах.

Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд зобовязати її доньку ОСОБА_3 повернути їй будівельні матеріали та стягнути з дочки на її користь спричинену моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що її мати ОСОБА_2 зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя. Кинула її в трьохрічному віку у гарячий казан. Вона жила у татових родичів, бабусі, до 13 років. Коли бабуся померла, їй прийшлося перейти жити до матері. Батько взагалі з ними не жив. Коли вона вступила до училища, мешкала далі в гуртожитку. Коли вона звільнила гуртожиток, їй дали кредит на будівництво будинку. Вони жили дуже бідно. Її мати любила випити спиртних напоїв, їй побили голову. Коли мати вязав кредит, кредитні кошти повертала відповідач, так як була записана в кредитному договорі як поручитель. Пояснює, що вона жила самостійно, мати їй не допомагала. Оскільки, я працювала і не мала часу на оформлення будинку, дозволила матері здійснити оформлення на неї. Однак, у звязку з цим в її сімї відбувся скандал, внаслідок чого її чоловік її покинув, і відповідач залишилася одна з дитиною. Продовжуючи працювати, її мати доглядала за її дітьми. Мати почала випивати і забрала гроші, відповідач віддала кредит, чоловік повернувся, але її мати все таки не дала їм жити, внаслідок чого, вони розірвали шлюб. Коли вона перестала давати гроші своїй матері, остання почала виносити речі з будинку і пропивати. Продала силікат з двору, підпалила будинок, сини з нею не спілкуються. Відповідач пояснює, що психологічно та морально не може більше витримувати ці зясування. Стверджує, що будинок, розташований в м. Балта Одеської області по вул.. Фестивальна, 18 був куплений за кредитні кошти, які ОСОБА_3 брала у кредит, однак оформлений він був на матір. У звязку з тим, що брати почали сваритися між собою, на конфліктній почві мати зазначений будинок подарувала їй на підставі договору дарування. Враховуючи викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши докази, що перебувають в матеріалах цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_2 є матірю відповідача ОСОБА_3 між якими довгий час існують неприязні відносини. Зясовуючи відносини між собою, сторони залучають близьких та рідних їм людей.

Судом були вислухані свідки ОСОБА_4 з боку відповідача та свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з боку позивача.

Свідок ОСОБА_4 є братом відповідача та сином позивача. ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що його мати веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та ображає свою дочку та внуків, всі гроші, які в неї були вона витрачала на спиртні напої, тому грошей на будівництво будинку в неї не було.

Свідок ОСОБА_7 являється членом вуличного комітету вул.. Фестівальна в м. Балта Одеської області, в судовому засіданні пояснила, що бачила шифер та каміння на подвірї відповідача, однак хто привіз ці будівельні матеріали і звідки та в якій кількості їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5, який являється старшим сином позивача, в судовому засіданні пояснив, що в 1991-1992 роки його мати ОСОБА_2 закупила будівельні матеріали для будівництва будинку в с. Новополь Балтського району і припускає, що ці матеріали пішли на будівництво будинку сестри. Частину будматеріалів, які закупила його матір, він відкупив. Будівельні матеріли у вигляді шиферу та каміння були, але в кій кількості і які саме він не знає.

Свідок ОСОБА_6, яка являється невісткою позивача, в судовому засіданні пояснила, що у позивача була хороша веранда, з деревини, знає що ОСОБА_2 18 років проживала з дочкою, мала 2 пая, на її думку спиртними напоями не зловживала, однак що стосується будівельних матеріалів у вигляді шиферу та каміння нічного сказати не змогла.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

За правилами ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуваннями.

Позивач просить суд зобовязати її дочку ОСОБА_3 повернути їй будівельні матеріали, а саме: шифер 45 листів, 2 куби дошок, 3 дверей, 2 кроваті, 3 пружиних матраци, 3 пліда, посуд та стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 20000,00 грн., при цьому не предявивши жодного документального доказу наявності та приналежності вище вказаних будівельних матеріалів. В даному випадку покази свідків, в розумінні ст..ст. 77, 78 ЦПК України не можуть бути прийняті судом як належні докази, наявність предметів матеріального світу, якими є будівельні матеріали, їх кількість не може бути підтверджена показами свідків, тим більш таких, які не можуть з впевненістю підтвердити наявність, кількість предметів, їх походження та визначити їх власника.

За загальним положенням про відшкодування шкоди, матеріальна шкода, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, в повному обсязі відшкодовується особою, яка її завдала своїми неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за наявності її вини.

Зазначена правова норма дублюється п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року зі змінами, якою зокрема передбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем в судовому засіданні не доведено наявності матеріальної шкоди, судом не встановлено неправомірність дій відповідача, у звязку з чим відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди.

Судом не встановлені обставини, які свідчили про те, що позивачу ОСОБА_2 завдано моральної шкоди з боку відповідача ОСОБА_3

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 5 вищезазначеної Постанови суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 76, 77, 78, 258, 259,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 14.03.2019 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ