Провадження № 22-ц/801/281/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокуСправа № 127/16268/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Король О. П., дата складання повного тексту рішення 21 листопада 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулось у суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №ML-B02/007/2008, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 30297 доларів США, із строком користування до 22 січня 2018 року, з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток +FIDR, де фіксований відсоток становить 3,99 % річних, а FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку в строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Пунктом 2 частини 1 кредитного договору було визначено, що поточним рахунком позичальника є рахунок НОМЕР_1.

Відповідно до наведених положень кредитного договору банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав позичальнику кредит у розмірі 30297 доларів США. Видача кредиту відбулась на підставі кредитної заяви позичальника від 23 січня 2008 року, шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_1.

Крім того, згодом до кредитного договору вносились зміни та доповнення, на підставі укладених між позивачем та ОСОБА_3 п'яти додаткових договорів, останній з яких був підписаний 15 березня 2017 року.

Порядок виконання боргових зобов'язань був визначений, зокрема, у п. п. 2.1.2.1, п. 2.1. ст. 2 Додаткового договору № 5 від 15 березня 2017 року до кредитного договору, відповідно до якого було встановлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на Поточний рахунок.

Відповідно до наведених вище положень кредитного договору позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, натомість позичальником його зобов'язання не виконуються, а саме відповідачем не вносяться чергові платежі для виплати кредиту згідно з графіком платежів.

П. п. 2.1.3.2. п.2.1. статті 2 Додаткового договору № 5 від 15 березня 2017 року було встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем та майновим поручителем своїх боргових чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами.

Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, 22 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № SR-B02/007/2008.

Пунктом 1.1. статті 1 договору поруки передбачено, що за цим договором поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Пунктом 1.2. статті 1 договору поруки встановлено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згодом до договору поруки вносились зміни та доповнення на підставі укладених між позивачем та ОСОБА_3 додаткових договорів.

Оскільки відповідачами не вносяться чергові платежі для виплати кредиту згідно з графіком платежів АТ «ОТП Банк» звернулося до суду за захистом свого порушеного права на своєчасне повернення наданих у кредит коштів з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Виходячи з наведеного, положень статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, АТ «ОТП Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року станом на 09 лютого 2018 року у розмірі 14824,57 доларів США в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення;

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року станом на 09 лютого 2018 року у розмірі 4454,95 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення суду складає 123713,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року станом на 09 лютого 2018 року у розмірі 10369,62 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення суду складає 287964,34 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» у відшкодування витрат із сплати судового збору 4222,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АТ «ОТП Банк» у відшкодування витрат із спати судового збору 1809,30 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ «ОТП Банк» звернулось з позовною заявою до суду 04 липня 2018 року, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України відповідальність поручителя ОСОБА_4 не припинилась за сумою платежу за кредитним договором 4454,95 доларів США, який мав бути здійснений 22 січня 2018 року - дата остаточного повернення кредиту.

Суд зазначив, що в стягненні з ОСОБА_4 решти суми заборгованості (14824,57 доларів США - 4454,95 доларів США = 10369,62 доларів США) підстави відсутні, оскільки строк чинності поруки обраховується окремо щодо кожного платежу, тобто за платежами, що передували 22 січня 2018 року, шестимісячний строк пред'явлення банком вимоги до поручителя закінчився та за цей період порука ОСОБА_4 припинена.

Суд виходив з того, що з додатку №1 (графік платежів) до додаткового договору № 5 від 15 березня 2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 останній платіж (дата остаточного повернення кредиту) мав бути здійснений 22 січня 2018 року в розмірі 4454,95 доларів США, тобто з наступного дня 23 січня 2018 року у банка виникло право пред'явити вимогу до позичальника та поручителя, тому строк позовної давності, АТ ОТП Банк» пропущено не було.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що порука за кредитним договором є припиненою, оскільки останні платіж здійснено ОСОБА_3 23 березня 2015 року, а з позовам позивач звернувся у суд до позичальника та поручителя у липні 2018 року. Крім цього, зазначають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутні правові підстави для відмовив в позові у зв'язку зі спливом строків давності.

Відзив на апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк» подано з пропуском встановленого судом строку, а тому його слід залишити без розгляду відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України. При цьому, правових підстав для поновлення строку для подання відзиву суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки поновленим може бути строк, встановлений законом (частина перша стаття 127 ЦПК України), однак строк для подання відзиву був встановлений судом.

У судовому засіданні апелянт та її адвокат Ліфанова Л.М. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, пояснивши, що строки позовної давності пропущені не були, оскільки додатковими договорами були змінені умови кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

22 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-B02/007/2008, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 30297 доларів США, із строком користування до 22.01.2018 року, з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток +FIDR, де фіксований відсоток становить 3,99 % річних, а FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку в строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Згодом до кредитного договору вносились зміни та доповнення, на підставі укладених між позивачем та ОСОБА_3 п'яти додаткових договорів,.

Додатковий договір № 1 від 16 лютого 2009 року (договором, зокрема, було передбачено, що на період з 13 лютого 2009 року по 31 січня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 1,99 % річних. На період з 01 лютого 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток + F1DR, де фіксований відсоток становить 3,99%);

Додатковий договір № 2 від 20 січня 2016 року (договором, зокрема, було встановлено, що на період з 20 січня 2016 року до 19 червня 2016 року для розрахунок) процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5,50% річних, а на період з 20 червня 2016 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + FIDR, де фіксований процент становить 3,99% річних);

Додатковий договір № 3 від 13 липня 2016 року (договором, зокрема, було визначено, що на період з 20 липня 2016 року до 19 жовтня 2016 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5,00%, а на період з 20 жовтня 2016 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + FIDR, де фіксований процент становить 3,99% річних);

Додатковий договір № 4 від 20 жовтня 2016 року, яким, зокрема, було передбачено, що на період з 20 жовтня 2016 року до 19 червня 2017 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 3,50% річних, а на період з 20 березня 2017 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + FIDR, де фіксований процент становить 3,99% річних;

Додатковий договір № 5 від 15 березня 2017 року, яким, в тому числі, було встановлено, що на період з 15 березня 2017 року до 19 вересня 2017 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 3,50% річних, а на період з 20 вересня 2017 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + FIDR, де фіксований процент становить 3,99% річних;

Внаслідок допущених порушень, у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 09 лютого 2018 року складає: заборгованість по тілу кредиту 13144,67 доларів США, заборгованість по нарахованих відсотках 1679,90 доларів США. Загальна сума заборгованості складає 14824,57 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 22 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № SR-B02/007/2008.

Пунктом 1.1. статті 1 договору поруки передбачено, що за цим договором поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Пунктом 1.2. статті 1 договору поруки було встановлено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згодом до договору поруки вносились зміни та доповнення на підставі укладених між позивачем та ОСОБА_3 додаткових договорів.

Зокрема п. п. 2.2.1. п. 3 додаткового договору №1 від 20 січня 2016 року було встановлено, що в разі зміни, в тому числі збільшенні розміру боргових зобов'язань чи інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а цей пункт договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору.

Також, п. п. 3.2 п. 3 Додаткового договору № 3 від 30 червня 2016 року до договору поруки було передбачено, що поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом одного банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора.

22 березня 2018 року позивач направив на адресу ОСОБА_4 вимогу № В00-12-4-10/80 від 12 березня 2018 року про погашення (виплату) заборгованості за кредитним договором № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року. Проте, така вимога залишилась не виконаною ОСОБА_4

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «ОТП Банк» звернулось з позовною заявою до суду 04 липня 2018 року, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України відповідальність поручителя ОСОБА_4 не припинилась за сумою платежу за кредитним договором 4454,95 доларів США, який мав бути здійснений 22 січня 2018 року - дата остаточного повернення кредиту.

Суд зазначив, що в стягненні з ОСОБА_4 решти суми заборгованості (14824,57 доларів США - 4454,95 доларів США = 10369, 62 доларів США) підстави відсутні, оскільки строк чинності поруки обраховується окремо щодо кожного платежу, тобто за платежами, що передували 22 січня 2018 року, шестимісячний строк пред'явлення банком вимоги до поручителя закінчився та за цей період порука ОСОБА_4 припинена.

Суд виходив з того, що з додатку № 1 (Графік платежів) до додаткового договору № 5 від 15 березня 2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 останній платіж (дата остаточного повернення кредиту) мав бути здійснений 22 січня 2018 року в розмірі 4454,95 доларів США, тобто з наступного дня 23 січня 2018 року у банка виникло право пред'явити вимогу до позичальника та поручителя, тому строк позовної давності, АТ ОТП Банк» пропущено не було.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції відповідно до статті 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної інстанції та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк позовної давності АТ ОТП Банк» не пропущено, оскільки відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_3 здійснювалось погашення заборгованості після 23 березня 2015 року /а.с. 35-40/.

Виходячи з наведеного, необґрунтованими є також аргументи апеляційної скарги про те, що порука є припиненню повністю. Окрім цього, 15 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір № 5 до кредитного договору № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року. Пунктом 2.1.2.1 даного договору передбачено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору (додаток №1) та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок.

У додатку № 1 (Графік платежів) до додаткового договору № 5, зазначено, що заборгованість за тілом кредиту мала виплачуватися 20.11.2017 року, 20.12.2017 року та 22.01.2018 року у розмірах 4345,16 доларів США, 4383,82 доларів США та 4415,69 доларів США відповідно.

Крім цього, відповідно до розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_3 за кредитним договором № ML-B02/007/2008 від 22 січня 2008 року станом на 09 лютого 2018 року, відсотки за користування коштами були нараховані з 11.12.2015 року по 08.02.2018 року, а з позовом АТ «ОТП Банк» звернулося у суд 04.07.2018 року, тобто в межах загального строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими аргументи відзиву про те, що АТ «ОТП Банк» звернулося у суд з позовом до поручителя до закінчення шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя про стягнення останнього платежу, встановленого додатком № 1 (Графіком платежів) до додаткового договору № 5, який мав бути сплачений 22 січня 2018 року у розмірі 4454,95 доларів США.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов'язанням.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.