справа №619/4769/18
провадження №2/619/310/19
11 березня 2019 року
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №619/4769/18,
ім'я (найменування) сторін :
позивач: ФОП ОСОБА_1,
відповідач: ОСОБА_2,
вимоги позивача: про стягнення суми,
представник позивача: ОСОБА_3
Виклад позиції позивача.
28.11.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3694,19грн, посилаючись на те, що між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АЕ/7883481 від 05.04.2016, за яким страховик зобов'язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_4. 15.12.2016 в м. Харків по вул. Героїв Сталінграду, 7 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Skoda» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Skoda». Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2017 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та згідно змісту відповідач 15.12.2016 приблизно о 20год 30хв по вул. Героїв Сталінграду, 7 в м. Харків, керуючи транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_4 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та дистанції в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_5, чим порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст.124, КУпАП та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно ремонтної калькуляції №1.102.16.0 від 09.02.2017 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Skoda склала 8388,37грн. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за Полісом НОМЕР_10 в AT "СК «АХА Страхування», то керуючись Положенням «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016, на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, учасники якої є у тому числі ПрАТ «СК «ВУСО» та AT «СК «АХА Страхування», останні за заявою потерпілої особи виплатили суму страхового відшкодування у розмірі 7388,37грн. АТ «СК «AХА Страхування» звернулися до ПрАТ «СК «ВУСО» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України на підставі акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.05.2017. Факт ДТП 15.12.2016 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком. ОСОБА_5 зазначив, що автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_6 використовується в комерційних цілях, тобто сфері таксі. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 10 травня 2017 року щодо стягнення 50 % суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 3694,19 грн. 18.04.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1, (новий кредитор) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі, право вимоги по даному спору. метою досудового врегулювання спору, відповідачеві 07.05.2018 року було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, заборгованість у добровільному порядку не сплачена.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 29.11.2018 позовну заяву залишено без руху.
11.12.2018, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.
Ухвалою суду від 09.01.2019 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.02.2019, у яке відповідач ОСОБА_2 не з'явився, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено до 11.03.2019.
11.03.2019 відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2, проте поштове відправлення повернуто «інші причини», тобто не вручено адресату з незалежних від суду причин та відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення 11.02.2019 оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою суду від 11.03.2019 постановлено ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У відповідності до ст.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АЕ/7883481 від 05.04.2016, за яким страховик зобов'язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.13).
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, 15.12.2016 приблизно о 20год 30хв ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_6 по пр-ту Героїв Сталінграда біля будинку №7 в м. Харків, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_5, чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду (а.с.19).
20.12.2016 ОСОБА_2звернувся до «Страхової компанії «ВУСО»із повідомленням про ДТП (а.с.14).
Згідно ремонтної калькуляції №1.102.16.0 від 09.02.2017 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_5 склала 8388,37грн (а.с.22).
Цивільно-правова відповідальність потерпілого, як водія транспортного засобу SKODA Octavia реєстраційний номер НОМЕР_5, була застрахована за Полісом НОМЕР_10 в AT "СК «АХА Страхування» (а.с.18), то керуючись Положенням «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016, на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, учасники якої є у тому числі ПрАТ «СК «ВУСО» та AT «СК «АХА Страхування», останні, тобто AT «СК «АХА Страхування» за заявою потерпілої особи ТОВ «ХАСК» та виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування (Поліс НОМЕР_10), на підставі страхового акту про пряме врегулювання № АХА2194678 виплатили суму страхового відшкодування у розмірі 7388,37грн, що підтверджується платіжним дорученням №314572 від 09.03.2017 (а.с.27).
Згідно ст. 993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», Положенням «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016, на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, учасники якої є у тому числі ПрАТ «СК «ВУСО» та AT «СК «АХА Страхування», останні, тобто АТ «СК «AХА Страхування» звернулися до ПрАТ «СК «ВУСО» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України на підставі акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.05.2017. Факт ДТП 15.12.2016 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджуються актом про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.05.2017 (а.с.28).
Відповідно до п. 38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Згідно до умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АЕ/7883481 коригуючий коефіцієнт сфери використання транспортного засобу нижче, ніж коефіцієнт його фактичного використання (використання в сфері таксі).
Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 10 травня 2017 року, що підтверджується актом про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.05.2017 та реєстром страхових виплат, здійснених за період 01.01.2017 по 31.03.2017, де зазначено, що страховик відповідьного за ДТП, яке мало місце 15.12.2016 сплатило 09.03.2017 АХА Страхування 7388,37грн (а.с.28-29).
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 7388,37 грн, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 15 грудня 2016 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 3694,19 грн.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування.
Згідно з ч.1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно п.3 ст. 20 ЗУ "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказану статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, атакож витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. .
Відповідно до положень ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Змістом ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
18.04.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1, (новий кредитор) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги (а.с.9-11), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору (а.с.12). В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Поліс) № АЕ/7883481 від 05.04.2016.
Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є договори та інші правочин.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язангі може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ОСОБА_2 виникло зобов'язання перед ФОП ОСОБА_1 відшкодувати завдані збитки в межах 50% сплаченою страхового відшкодування, тобто 3 694,19грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.
ОСОБА_2 07.05.2018 було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.30).
Позивач просить стягнути з позивача 4928,40грн наданих послуг з правничої допомоги.
Дослідивши надані позивачем письмові документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як передбачено п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно п.1,п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, позивачем надано ордер про надання правової допомоги серія КВ №284531 від 06.11.2018 (а.с.5), договір про надання правової допомоги №002 (а.с.32-33), додаткова угода №1 актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №002 від 29.03.2018, довідка про оплату правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордеру №002/29/03, згідно яким ФОП ОСОБА_1 сплачено адвокату ОСОБА_3 4928,40грн (а.с.34).
Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 4928,40грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3694,19грн (три тисячі шістсот дев'яносто чотири гривні 19 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4928,40грн (чотири тисячі дев'ятсот двадцять вісім гривень 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дергачівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім'я) сторін:
Позивач: ФОП ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_9, місцезнаходження: АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_2: паспорт НОМЕР_11 від 15.08.2018, місце проживання: АДРЕСА_2
Повне судове рішення складено 18.03.2019.
Суддя І. М. Нечипоренко