"11" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна посилаючись на те, що 03.06.2013 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П. був вчинений виконавчий напис, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 яка належить їй на праві власності. 05.06.2014 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Стягувачем виступав ПАТ «Укрсоцбанк». 05.06.2014 року виконавець виніс постанову про накладення арешту на майно боржника, а саме - квартиру АДРЕСА_1 05.11.2014 року дана постанова зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження - 7570743. 04.02.2015 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, та повторно не пред'являвся до виконання. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2018 року, яке набуло законної сили, виконавчий напис нотаріуса, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню. 05.09.2018 року вона (позивач) звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із клопотанням про зняття арешту з вказаної квартири. Однак, отримала відмову з тих підстав, що після повернення виконавчого документу стягувачу вчинення виконавчих дій законодавством не передбачено. У зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надіслав лист, де просив прийняти рішення на розсуд суду без участі представника. Зазначив, що у відділі перебував виконавчий напис на звернення стягнення на квартиру ОСОБА_1, під час примусового виконання 05.06.2014 року була винесена постанова про арешт майна боржника № 43575518; 04.02.2015 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та разом з виконавчим документом направлені на адресу стягувача; строк повторного пред'явлення до 04.02.2016 року; станом на 12.09.2018 року виконавчий документ до відділу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Даний позов зареєстровано в суді 21.09.2018 року, 11.10.2018 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою від 27.11.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
Клопотання по суті спору сторонами не подавалися.
В суді встановлено, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 43575518 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Ковальчук С.П., яким звернуто на користь ПАТ Укрсоцбанк» стягнення на квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, № 4606 від 03.06.2013 року. 05.06.2014 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
05.06.2014 року виконавець виніс постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 05.11.2014 року дана постанова зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження - 7570743.
04.02.2015 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2018 року, яке набуло законної сили, виконавчий напис нотаріуса, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як слідує з листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчий напис № 4606 від 03.06.2013 року повторно до виконавчої служби не пред'являвся.

З метою зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, остання зверталася до виконавчої служби із клопотанням щодо його зняття, та отримала відмову, оскільки вчинення виконавчих дій після повернення виконавчого документу стягувачу чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент подій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Оскільки, виконавче провадження відсутнє, повторно виконавчий документ до відділу не пред'являвся, позивач позбавлений можливості захистити свої законні права поза судовим вирішення спірного питання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 321 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Звільнити майно з-під арешту та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 (зареєстрований в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна за № 7570743 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2014 року).

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: