Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9793/18
Провадження № 2/711/626/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 березня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову вказує, що він є власником будинку № 45 по вул. Нарбутівській (колишня Петровського) в м. Черкаси, що стверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 12.08.2011 року.
Також вказує, що в даному домоволодіння зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка за місцем реєстрації не проживає з 03.09.2016 року.
Крім того, відповідачка не несе витрат по утриманню будинку, комунальні послуги не сплачує.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Петровського) в м. Черкаси з вересня 2016 року, просить визнати її такою, що втратила право користування вказаним будинком.
Ухвалою суду від 22.12.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням № 45 по вул. Нарбутівській (Петровського), 45 в м. Черкаси.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку.
Зі згоди позивача суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником будинку № 45 по вул. Нарбутівській (колишня Петровського) в м. Черкаси. Вказане стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.08.2011 року (а.с. 5), витягом про державну реєстрацію прав від 16.08.2011 року (а.с. 6), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2019 року.
Також в судовому засіданні встановлено, що в будинку № 45 по вул. Нарбутівській (колишня Петровського) в м. Черкаси на даний час зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 11-12). Однак остання у вказаному будинку не проживає з вересня 2016 року. Вказане стверджується показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, даними в судовому засіданні, які пояснили, що відповідачка ОСОБА_2 в будинку № 45 по вул. Нарбутівській (колишня Петровського) в м. Черкаси не проживає з вересня 2016 року, будь-яких особистих речей відповідачки в будинку не має, вона будинком не цікавиться і комунальні послуги за утримання житла не сплачує. Також пояснили, що перешкод в користуванні житлом відповідачці ніхто не чинив.
Обставин, які б перешкоджали відповідачці у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Петровського) в м. Черкаси судом не встановлено.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 389 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення право власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня Петровського) в м. Черкаси більше одного року, підстави для збереження за нею жилого приміщення понад один рік відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутні, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням № 45 по вул. Нарбутівській (Петровського), 45 в м. Черкаси.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 64, 150, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 280-289, 259, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня Петровського), 45) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням № 45 по вул. Нарбутівській (Петровського), 45 в м. Черкаси.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду складений 15.03.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко