ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2757/19 Справа № 188/86/18 Суддя у 1-й інстанції - Полубан М. П. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровській області від 25 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровької області, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровької області, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наступних рішень:

- рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 16.07.1997 р. № 251 "Про дозвіл на закріплення земельної ділянки за гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1";

- рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області № 252 від 16.07.1997 р. " Про дозвіл на переоформлення документів на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ";

- рішення Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 19.07.2005 р. № 433-2/ІV "Про передачу земельної ділянки у приватну власність " про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.10 га ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ".

Вважає вищезазначені рішення протиправними, а передачу земельної ділянки за вказаною адресою у приватну власність ОСОБА_1 незаконною.

Також, просила визнати за ОСОБА_2, право користування земельною ділянкою площею 0.10 га, призначеною для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 2-9/.

Рішенням Петропавлівського районного суду в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено /а.с. 211-215/.

Суд визнав протиправними та скасував:

- рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 16.07.1997 р. № 251 " Про дозвіл на закріплення земельної ділянки за гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ";

- рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області № 252 від 16.07.1997 р." Про дозвіл на переоформлення документів на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ";

- рішення Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 19.07.2005 р. № 433-2/ІV " Про передачу земельної ділянки у приватну власність " про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.10 га ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ".

Визнав за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 0.10 га, призначеною для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із таким рішенням відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог /а.с. 218-221/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довела, що оскаржувані нею рішення порушують її права, свободи чи законні інтереси.

Вказує, що ні статтями 27 та 114 Земельного Кодексу України редакції 1990 року, ні статтею 141 Земельного кодексу України редакції 2001 року не передбачено, що право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою припиняється у зв'язку з смертю особи.

ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у зв'язку з купівлею набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 разом господарськими спорудами у 1992 році.

Рішенням виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради народних депутатів від 21.04.1992 р. № 108 було надано дозвіл на переоформлення документів на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 з гр-на ОСОБА_4 на ОСОБА_3 у зв"язку з його купівлею /а.с. 13/.

Розпорядженням представника Президента України від 04.05.1992 р. № 40 ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку і видачу паспорта на забудову садиби /а.с. 14/.

Рішенням виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 251 від 16.07. 1997 р. ОСОБА_1 було надано дозвіл на закріплення земельної ділянки розміром 0.10 га по АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_3 , в зв"язку з будівництвом житлового будинку /а.с. 15/.

Довідкою Петропавлівської селищної ради від 15.05.2005 р. ( вих. 485 ) зазначається , що за ОСОБА_3 , згідно кадастрової книги числиться земельна ділянка площею 0.10 га , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 17/.

Квитанцією на прийом податкових платежів серії КМ № 026439 підтверджується той факт , що ОСОБА_3 сплатив земельний податок за земельну ділянку , площею 0.10 га.

В довідці Павлоградського МБТІ № 312 від 04.05.2005 р. виданій ОСОБА_3 зазначається , що готовність недобудованого житлового будинку в АДРЕСА_1 складає 75 % . Крім того на земельній ділянці знаходиться сарай- Б , літня кухня - В , вбиральня - Г , огорожа № 1-4. Також вказується їхня вартість /а.с. 18/.

Рішенням Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області (четвертого скликання 20 сесія) № 433-20/ ІУ від 19.07.2005 р. "Про передачу земельної ділянки у приватну власність " ОСОБА_1 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0.10 га АДРЕСА_1 /а.с. 19, 141/.

Позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 19 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 86 зроблено відділом РАГС Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області/а.с. 25/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, про що 03.94.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 43 /а.с. 22/.

ОСОБА_2 після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що право користування спірною земельною ділянкою входить до складу спадщини. Проте, оскільки, оскаржувані рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської ради були прийняті без відома ОСОБА_3, такі рішення підлягають скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що з тексту рішення виконкому Петропавлівської селищної ради № 251 від 16.07.1997р. не вбачається, що є заява про відмову землекористувача ОСОБА_3 від своєї земельної ділянки, а з тексту рішення виконкому Петропавлівської селищної ради № 252 від 16.07.1997р. Вбачається, що підставою для його прийняття були заяви написані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо неможливості будівництва будинку, але такі заяви суду надані не були.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 28 ЗК України 1990 року передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду переходить право користування земельною ділянкою або її частиною.

Відповідно до частини четвертої статті 28 ЗК України 1990 року право володіння або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується відповідними Радами народних депутатів на загальних підставах відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Згідно положень статті 27 ЗК України 1990 року право володіння або право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється Радою народних депутатів, зокрема, у випадках добровільної відмови від земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною першою статті 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Вказане положення кореспондується з частиною першою ст. 155 ЗК України, в якій закріплено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Висновок суду про неправомірність дій виконкому Петропавлівської селищної ради є таким, що протирічить нормам матеріального права та обставинам у справі.

Петропавлівською селищною радою було надано пояснення, в яких відповідач посилався на те, що заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 неможливо надати суду у зв'язку з тим, що заяви громадян зберігаються в організації 5 років, відповідно до типового переліку номенклатури справ ст.28 "б". Заяви громадян, які надійшли в період з 1993 року по 2001 рік були знищені відповідно до Акту №4 від 11.10.2007 року.

Згідно довідки № 369 від 17.03.2015 року виданою головою селищної ради у будинку по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1, 1997 року народження /а.с.70/.

Крім того, колегія суддів вважає, що у позові повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Статтею 131 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Склад спадщини визначений статтею 1218 ЦК України. Так, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положенням статті 1225 ЦК України передбачено перехід права власності на земельну ділянку у порядку спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008№7«Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Тобто право постійного користування землею не може бути успадковане.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Відповідний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 05 жовтня 2016 року № 6-2329цс16 та від 23 листопада 2016 року № 6-3113цс15.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що передбачено у ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів. Належними є доказами які містять інформацію щодо предмета доказування: обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, ст. 77 ЦПК України.

Всупереч свого процесуального обов'язку позивач не надала ані до суду першої інстанції ані до апеляційного суду належних і допустимих доказів на підтвердження її порушених прав оскаржуваними рішеннями.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровької області, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровької області, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров