Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 619/38/17

провадження № 61-2195 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційні скарги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» та державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року заступник прокурора Харківської області та державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «ХЛНДС») подали до Верховного Судукасаційні скарги на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Ухвалами Верховного Суду від 06 лютого 2019 року поновлено ДП «ХЛНДС» строк на касаційне оскарження судових рішень, а заступнику прокурора Харківської області надано строк для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

У заяві, доданої до касаційної скарги, заступник прокурора Харківської області порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримав поштою лише 21 грудня 2018 року, що підтверджується відповідними доказами.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Касаційні скарги подані з дотриманням вимог щодо їх форми і змісту.

Наведені у касаційних скаргах доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити заступнику прокурора Харківської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» строк на касаційне оскарження ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року.

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу № 619/38/17 за позовом державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь