УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/5001/17

Провадження № 2/638/811/19

15.03.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання квартири,

встановив:

31.03.2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання квартири.

26.10.2017 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про виділення 1/2 площі квартири за адресою: АДРЕСА_1 та про розділ особистих рахунків. Разом із зустрічним позовом подано заяву про звільнення від сплати судового збору.

Позивач в судовому засіданні проти прийняття зустрічної позовної заяви заперечував.

Відповідач зустрічний позов підтримав та просив його прийняти до провадження, також підтримав свою заяву про звільнення від сплати судового збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову .

Згідно ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей175 і 177цьогоКодексу.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки подана без дотримання вимог статті 177 ЦПК України, а саме: відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, із позовної заяви вбачається, що позивач просить звільнити від сплати судового збору, посилаючись на складний майновий стан.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, на які посилається позивач, не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Позивачем не надано належних доказів для звільнення від сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог статті 13 ЦПК, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, а тому зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення 1/2 площі квартири за адресою: АДРЕСА_1 та про розділ особистих рахунків, підлягає залишенню без руху.

Суд, керуючись ст. 10, 82, 136, 175,177, 194 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення 1/2 площі квартири за адресою: АДРЕСА_1 та про розділ особистих рахунків - залишити без руху.

Повідомити відповідача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити відповідачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернута відповідачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя