Справа № 539/2923/17
Провадження № 2/539/9/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарях Карпенко Т.П., Мирна Т.Ф.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Чорнухинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та визнання свідоцтва про народження недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа Чорнухинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та визнання свідоцтва про народження недійсним.

В позові вказала, що з 24.11.1993 року була одружена з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.07.2016 року.

Вона є спадкоємцем всього належного померлому майна, відповідно до заповіту померлого ОСОБА_6 від 31.05.1999 року.

Будучи спадкоємцем, як за законом так і за заповітом, 19.12.2016 року вона звернулася до Чорнухинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, цього дня дізналася, що у її померлого чоловіка є донька, яка подала заяву про прийняття спадщини 23.08.2016 року.

Оскільки померлий ОСОБА_6 записаний батьком ОСОБА_4 в свідоцтві про народження, то остання як спадкоємець претендує на обовязкову частку у спадщині після смерті її чоловіка.

Питання про визнання права власності в порядку спадкування вирішується Чорнухинським районним судом Полтавської області.

В даному позові позивач стверджує, що про те, що у її чоловіка є донька вона не знала і за життя чоловік ніколи та нічого не говорив, оскільки був впевнений, що в нього взагалі не може бути дітей, так як він хворів на астенозооспермію і вважав, що в нього ніколи не було та не буде дітей.

Крім того, ОСОБА_7 мати відповідача ОСОБА_4 ніколи не була одружена з ОСОБА_6, разом з ним не проживала та спільного господарства не вела.

Позивач також стверджує, що її померлий чоловік не знав, що він був записаний батьком ОСОБА_4 з поважних причин, оскільки запис про його особу, як батька дитини, було зроблено без його відому. Померлий ОСОБА_6 не є батьком відповідача.

Позивач вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства вона вправі оспорювати батьківство, а тому з урахуванням неодноразових заяв про уточнення та збільшення позовних вимог прохала суд: виключити відомості про померлого 09.07.2016 року ОСОБА_6, як батька дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису про народження дитини №19 від 28 серпня 1948 року, складеного Постав-Муківською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області та визнати недійсним свідоцтво про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, видане Постав-Муківським С/ЗАГС, серії ЯЕ №378501 від 05 червня 1954 року, видане на підставі актового запису №20 від 05.06.1954 року. (а.с. 2-5, 32-35, 134-136, 138-143).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги позовної заяви підтримали, прохали їх задовольнити, оскільки немає відомостей про те, що померлий ОСОБА_6 визнавав своє батьківство відносно відповідача ОСОБА_8 Крім того, актового запису про народження №20 від 05.06.1954 року, відповідно до якого було видано повторне свідоцтво про народження відповідачу ОСОБА_8, не виявлено, відомості про народження дитини до актового запису про народження внесені зі слів матері ОСОБА_9, спільної заяви від обох батьків не було, як того вимагало діюче на той час законодавство.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечували посилаючись на те, що всі фактичні обставини безперечно свідчать про те, що батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_6, оскільки він зазначений батьком дитини в актовому записі про народження №19 від 21 серпня 1948 року. Крім того, відомості про ОСОБА_6, як про члена сімї та чоловіка ОСОБА_9 зазначені в погосподарських книгах за 1950 - 1955 роки.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_5 прохав суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність, обовязковість якої було передбачено ст.56 КпШС УРСР та п.12 Указу Президії Верховної Ради УРСР №2476-VІІ від 29 грудня 1969 року, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Також ОСОБА_4 пояснила суду, що її батько ОСОБА_6 разом із матірю побудували будинок, в якому вони й проживали. Коли батько в 1954 році пішов від них, то будинок залишив їм, оскільки аліментів на її утримання він не платив. І позивач і ОСОБА_6 знали про те, що вона є дочкою ОСОБА_6, оскільки приблизно в 1995-1997 роках вони приїжджали до неї. До 1954 року, коли ОСОБА_6 пішов від них із матірю, за виключенням періоду коли він був в армії, він жив разом із ними.

Третя особа - Чорнухинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі

Заслухавши учасників справи, зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 9 липня 2016 року в с. Лісова Слобідка Чорнухинського району Полтавської області помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Померлий ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 з 24 листопада 1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7).

Згідно заповіту померлого ОСОБА_6 від 31.05.1999 року, останній все своє майно заповів своїй дружині позивачу по справі ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с.9).

При зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини було зясовано, що спадкова справа на майно померлого ОСОБА_6 вже відкрита на підставі заяви дочки померлого відповідача по справі ОСОБА_4 (а.с.10).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії ЯЕ №378501, виданого Постав-Муківською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області 05.06.1954 року, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.14).

Судом також встановлено, що відповідно до актового запису про народження ОСОБА_8 №19 від 21.08.1948 року в розділі особливі відмітки зазначено: « по Указу от 08.07.1944 г.». Дана інформація зазначена також в книзі записів актів про народження та у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.12, 46, 104, 105, 106).

Відповідно до пункту 21 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 08.07.1944 року «Про збільшення державної допомоги вагітним жінкам, багатодітним і одиноким матерям, посилення охорони материнства і дитинства, про встановлення почесного звання «Мати-героїня» і впровадження ордену «Материнська слава» і медалі «Медаль материнства», при реєстрації в органах запису громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується по прізвищу матері з присвоєнням їй по-батькові по вказівці матері.

Тобто, відомості до актового запису про народження відповідача по справі ОСОБА_4 були внесені зі слів матері, що не суперечило вимогам діючого на той час законодавства.

Відповідно до Кодексу Законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час народження відповідача, ст.ст. 1 і 2 викладено в такій редакції: «Ст.1. Взаємні права й обовязки дітей і батьків грунтуються на походженні дітей, посвідченому відповідним записом у книгах запису актів громадянського стану (ЗАГС). Ст.2 «При реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується на прізвище матері з присвоєнням їй по батькові за вказівкою матері. В разі вступу матері в зареєстрований шлюб з особою, від якої вона раніше народила дитину і яка визнає себе батьком дитини, дитина прирівнюється в усіх відношеннях до дітей, які народилися в зареєстрованому шлюбі, і їй присвоюється по батькові за ім'ям батька і, з обопільної згоди батьків, прізвище батька».

Згідно ст. 3 Кодексу Законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року запис про народження в книгах запису актів громадянського стану є доказом походження дитини від зазначених в ньому батьків і може бути заперечений тільки в судовому порядку.

Із витягів з погосподарських книг Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області вбачається, що в селі Лісова Слобідка в 1950-1955 роках в домогосподарстві (голова сімї ОСОБА_9) проживали: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 чоловік (а.с.183, 184).

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_6 не оспорював свого батьківства відносно відповідача по справі ОСОБА_4

Суд не може взяти до уваги твердження позивача ОСОБА_1 про те, що її покійний чоловік ОСОБА_6 не міг мати дітей, так як хворів на астенозооспермію, оскільки консультативний висновок з вищевказаним діагнозом, виданий на імя ОСОБА_6 був виданий Чорнухинською центральною лікарнею в 1972 році (а.с.13), тобто через 24 роки після народження відповідача по справі ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що відповідач по справі ОСОБА_4 є його рідною сестрою по матері. Він памятає як до матері почав ходити ОСОБА_6 і вони стали разом жити. Потім ОСОБА_6 призвали в армію, і в той час коли він служив в армії мати народила ОСОБА_4. Памятає, що мати писала в армію листи ОСОБА_6 та обводила ручку дитини на папері і висилала йому в армію. Коли ОСОБА_6 повернувся зі служби, то вони продовжували жити разом та будувалися. ОСОБА_6 весь цей час проживав з ними. А вже потім ОСОБА_6 почав гуляти.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він є племінником нині померлого ОСОБА_6 Добре знав ОСОБА_6, своїх дітей у останнього не було. Знає, що у ОСОБА_6 було дві жінки, але спільних дітей у них не було. Від старших людей він чув, що ОСОБА_6 не може мати своїх дітей. До дітей ОСОБА_1 він ставився добре, як до своїх дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_6 був її двоюрідним братом. Своїх дітей у ОСОБА_6 не було. ОСОБА_6 із ОСОБА_7 не проживав, а жив зі своєю матірю, а потім пішов в армію. ОСОБА_7 жила із іншим чоловіком, із ОСОБА_6 вони разом будинок не будували.

Відповідно до ст. 137 СК України, якою обгрунтовує свої позовні вимоги позивач, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Статтею 137 СК ( 2947-14 ) передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК ( 1618-15 ) про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК): дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено.

Відповідач по справі ОСОБА_4 народилася 10.08.1948 року і на момент її народження діяв Кодекс законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадського стану Української РСР від 31.05.1926 року, який і підлягає застосуванню у даному випадку.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сімю Української РСР» від 29.12.1969 року, Кодекс про шлюб та сімю Української РСР застосовується до шлюбно-сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 1 січня 1970 року.

По шлюбно-сімейних правовідносинах, які виникли до 1 січня 1970 року, Кодекс застосовується до тих прав і обовязків, що виникнуть після введення в дію Кодексу, за винятками, встановленими наступними статтями цього Указу.

Відповідно до п.6 вищевказаного Указу, правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сімю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

У відповідності до п.7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сімю Української РСР» від 29.12.1969 року, у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особою, яка визнає себе батьком дитини.

В ході судового розгляду справи стороною позивача не доведено те, що внесені відомості про батька до запису акту про народження ОСОБА_8 є недостовірними.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та визнання свідоцтва про народження недійсним, лише до відповідача ОСОБА_4, хоча оспорювані позивачем відомості вносилися Постав-Муківською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області та оспорюване свідоцтво про народження видавалося Постав-Муківським С/ЗАГС. При цьому позовних вимог до сільської ради та відповідного відділу РАЦС позивачем не заявлялося.

Таким чином, суд вважає, що позивачем також і не заявлено позовних вимог до всіх належних відповідачів у спірних правовідносинах.

Представником відповідача подано заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності, разом із тим суд відмовляє в задоволенні даного позову за безпідставністю.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, понесені відповідачем судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Так, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 3600 грн. витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на кількість проведених у справі судових засідань, їх тривалість, суд вважає підтверджену квитанцією від 4.03.2019 р. №01/18 суму витрат відповідача на професійну правничу допомогу обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП 182112685) до ОСОБА_4 місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1) третя особа Чорнухинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (місце знаходження смт. Чорнухи Полтавської області вул. Центральна, 26) про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та визнання свідоцтва про народження недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3600 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.03.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_13