Справа № 211/4793/16-ц
Провадження № 2/211/57/19
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказавши, що в жовтні 2004 року відповідач звернулась до суду з позовом про поділ земельної ділянки в натурі, та виділення їй приміщення, а саме гаражу «Д» вартістю 3331 грн., розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича, 252/2. На підтвердження відповідач надала суду квитанцію прибуткового касового ордеру за № 679 від 19.05.1990 року у відповідності до якої судом було зроблено висновок, що саме за кошти 240 руб. ОСОБА_4 придбався будівельний матеріал з якого був збудований гараж. 24.02.2005 року Довгинцівським районним судом було винесене рішення, яким ОСОБА_4 було виділено гараж «Д» з визнанням за нею права власності на цей гараж.

Йому стало відомо, що вказана квитанція є фіктивною , таким чином відповідач незаконно отримала дане майно яке належало його батьку ОСОБА_6, чим спричинила йому матеріальні та моральні збитки, тому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 18000,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В подальшому в ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та 21.12.2018 року звернувся до суду з уточненою позовною заявою, у якій посилаючись на СМЕТУ № 1 -1 просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 47890,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали у повному обсязі, покладаючи на викладені у позові обставини, просили стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 47890,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надавала заперечення на позов, в обґрунтування якого зазначила що з позовними вимогами не згодна. Зазначила, що позивач посилається на фіктивність квитанції прибуткового касового ордеру № 679 від 19.05.1990 року , однак дану обставину не спростував належними доказами. Спірний гараж «Д» був побудований її матір`ю на її кошти, тому судом було винесено рішення про розподіл будинку і господарських будівель та їй було виділено вказаний гараж. Дане рішення Апеляційний суду залишив без змін. При цьому позивач не надав доказів, що він чи його батько за свої кошти збудували спірний гараж у 1990 році. До того ж позивач не надав доказів спричинення йому матеріальних збитків та в чому полягає моральна шкода.

Представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5 в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити з зазначених підстав.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Судом розглядається уточнена позовна заява подана до суду 21 12 2018 року.

В послідуючому позивачем надавалася заява в рамках даної цивільної справи про перегляд судового рішення по іншій цивільній справі за нововиявленими обставинами . Ухвалою суду від 13 02 2019 року дана заява залишена без руху для усунення недоліків . Через не усунення недоліків ухвалою суду від 26 02 2019 року заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернута позивачу та роз»яснено порядок такого перегляду рішення у відповідності до Розділу 5 гл. 3 ЦПК України .

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням місцевого суду Довгинцівського району м. Кривого Рогу від 24.02.2005 року, домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича, 252, поділене у натурі між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, кожному виділено по 1 / 2 частці домоволодіння та господарські побудови. Гараж «Д» виділено ОСОБА_4, оскільки даним рішенням встановлено, що гараж будувався саме нею. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 10 2014 року залишено без змін, та набрало законної сили (а.с. 3-4).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експерті; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як зазначено вище рішення суду від 24 02 2005 року, яким встановлено , що гараж будувався ОСОБА_4 та їй виділений, набрало законної сили, підстав для задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди ( вартості гаражу ) не має, оскільки власником гаражу є саме ОСОБА_4

Посилаючись на невідповідність наданої ОСОБА_4 довідки при розгляді цивільної справи у 2005 році як підставу для стягнення коштів, суд зазначає, що позивачем вибраний не вірний спосіб захисту , оскільки якщо він вважав, що підставою винесення рішення у 2005 році була підроблена довідка, йому необхідно було звертатися до суду з заявою про перегляд рішення за ново виявленими обставинами не в рамках даної цивільної справи, а у відповідності до розділу 5 гл. 3 ЦПК України шляхом подання такої заяви в рамках цивільної справи № 2-114/ 2005 р.

Щодо моральної шкоди суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, а тому також задоволенню не підлягає. Крім того позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди враховуючи , що власником гаражу є відповідач по справі.

Таким чином, суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_7

Повний текст рішення складено 15 03 2019 року.