Справа № 727/7840/19
Провадження № 2/727/1436/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Кицинюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя посилаючись на те, що 06 червня 1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18.

Під час шлюбу вони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,10 кв.м., вартістю 291062,00 грн.

А тому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову та стягнення з нього судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст. 368, 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності - є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно п.п. 22, 23, 28, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до Сімейного кодексу України спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, що сторони з 06 червня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Під час перебування в шлюбі, 29 березня 2010 р. відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру під АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що спірне майно було придбано під час шлюбу, позивач має право на його половину, а тому необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1 , загальною площею 52,10 кв.м.

Крім того з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2910,62 грн. судові витрати по судовому збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 325, 328, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52.10 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2910,62 грн.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: