КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

м. Київ

справа №755/2835/18

провадження № 22-ц/824/4255/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддів Музичко С.Г., Рубан С.М.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_5,

представники відповідачів: КоржО.А., Кухаревська Н.О., Ферштейн А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року /суддя Чех Н.А./

у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної казначейської служби в місті Києві, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції, Прокуратури міста Києва, Київської місцевої прокуратури № 4 про стягнення шкоди з Державного бюджету України, заподіяної винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про стягнення шкоди з Державного бюджету України, заподіяної винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 168-174/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема причинно-наслідкового зв'язку між винуватцем дтп та виною відповідачів, які не проводили належним чином слідчо-розшукові дії. Вказувала на те, що вона, як потерпіла від злочинних дій винуватця дтп та бездіяльності органів слідства, не має змоги відновити своє здоров'я, оскільки жодного відшкодування за вироком суду не проведено. Нею втрачено можливість працювати та забезпечувати себе, а в разі належного виконання вироку суду, засуджений ОСОБА_9 перебував в місцях позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці і виконував вирок суду в частині відшкодування шкоди. Внаслідок затягуванню, злісному ухиленню від обов'язків, покладених державою на поліцію та прокуратуру, порушуються її права, які вона змушена відстоювати шляхом постійних звернень до суду, зокрема і щодо порушення кримінальних справ за бездіяльність. Також просила застосувати практику Європейського суду, зокрема, викладену у справі «Ромашов проти України».

Київська місцева прокуратура №4 звернулася з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала про те, що відшкодування шкоди відбувається за умови встановлення протиправної поведінки та/або неправомірних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, обов'язковому з'ясуванню підлягають наявність шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв'язку між ними. Таких доказів апелянтом не надано.

Прокуратура м. Києва також звернулася з відзивом на апеляційну скаргу, мотивуючи доводи відзиву тим, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність доказів бездіяльності органів прокуратури. Матеріали справи не містять доказів завдання заявленої шкоди, наявності причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправними діями або бездіяльністю прокуратури м. Києва та вини в її заподіянні.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві також подано відзив на апеляційну скаргу. Управління зазначило, що ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та не доведено його неплатоспроможності, а тому саме на нього покладено обов'язок по відшкодуванню шкоди, а тому вимога про стягнення такої шкоди з Державного бюджету України не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 01.10.2015 року Солом'янський районний суд м. Києва постановив вирок у кримінальній справі № 760/9239/14-к за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України, яким визнав його винним, та призначив покарання - 3 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 125 771,09 грн., та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., а всього на суму 225 771,09 грн.

На виконання вироку, Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження 22.01.2016 р. №49861572, згідно з даними реєстру виконавчих проваджень, примусове виконання триває.

ОСОБА_5 ставить вимоги про стягнення у відшкодування моральної шкоди в сумі 225 771, 09 грн., заподіяної винуватцем ДТП ОСОБА_9, з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь відшкодування моральної шкоди на суму 225 771,09 грн., посилаючись на те, що вирок суду до цього часу не виконаний.

За поданням державного виконавця Дніпровського РУЮ м. Києва було відкрито кримінальне провадження № 0007667, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.10.2015 року.

До даного провадження приєднано відкрите за її зверненням до поліції кримінальне провадження № 0000645 від 18.01.2017 року. У провадженні № 0007667 ОСОБА_5 має статус потерпілої особи, та нею неодноразово оскаржувалась бездіяльність слідчих органів та органів прокуратури.

23.11.2016 року прокурором Київської міської прокуратури № 4 начальнику СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві були дані вказівки по кримінальному провадженню № 0007667 в порядку ст. 36 КПК України.

17.01.2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 винесено постанову про скасування постанови слідчого від 30.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0007667 та направлено матеріали досудового розслідування для подальшого розслідування.

17.01.2018 року по кримінальному провадженню № 0007667 прокурором дані вказівки. 27.03.2018 року вказівки дані повторно.

27.03.2018 року начальнику слідчого управління прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 внесено клопотання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого у зв'язку з неефективним проведенням досудового розслідування.

Згідно постанови Прокуратури м. Києва від 14.06.2018 року доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007667 слідчому відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві у зв'язку з тим, що досудове розслідування здійснюється неефективно, необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії не проведено, заходи щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення не вживаються.

На даний час матеріали кримінального провадження № 0007667 перебувають в Слідчому відділі Дарницького УП ГУНП у м. Києві, досудове слідство триває.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами, що регулюють питання відшкодування шкоди, зокрема ч. 2 ст. 1167 ЦК України про те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом; ст.ст. 1173, 1174 ЦК України про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, або їх посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Встановивши, що позивач просить суд стягнути моральну шкоду на суму 225 771, 09 грн., яка фактично є шкодою, яка заподіяна їй винуватцем ДТП ОСОБА_9, засудженого Солом'янським районним судом м. Києва до 3 років обмеження волі, та з якого на користь позивача вже стягнуто матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 225 771,09 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі вимоги не відповідають законодавству України, обґрунтовано відмовивши у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, про наявність причинно-наслідкового зв'язку між винуватцем дтп та виною відповідачів, які не проводили належним чином слідчо-розшукові дії, затягування, злісне ухилення від обов'язків, покладених державою на поліцію та прокуратуру, внаслідок чого порушуються права апелянта, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, правова підстава, на яку позивач посилається як на підставу відшкодування шкоди - ч. 2 ст. 1167, ст.ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України.

Водночас, шкоду, яку було завдано злочином, стягнуто з винної особи ОСОБА_9, якого засудженого Солом'янським районним судом м. Києва від 01.10.2015 року до 3 років обмеження волі.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За положенням статті 1174 ЦК України обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, позивачем помилково ототожнюється шкода, завдана діями засудженого та шкода, завдана бездіяльністю органів, на які покладено виконання вироку.

Водночас, судом установлено, що за поданням державного виконавця Дніпровського РУЮ м. Києва було відкрито кримінальне провадження № 0007667, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.10.2015 року. До даного провадження приєднано відкрите за її зверненням до поліції кримінальне провадження № 0000645 від 18.01.2017 року. У провадженні № 0007667 ОСОБА_5 має статус потерпілої особи, та нею неодноразово оскаржувалась бездіяльність слідчих органів та органів прокуратури. На даний час матеріали кримінального провадження № 0007667 перебувають в Слідчому відділі Дарницького УП ГУНП у м. Києві, досудове слідство триває.

Таким чином, саме вказане кримінальне провадження, в разі встановлення винних осіб може слугувати підставою для їх відповідальності, зокрема і стягнення моральної шкоди.

Доводи апелянта про застосування практики Європейського суду, зокрема, викладеної у справі «Ромашов проти України», колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки за змістом судового рішення, тривале стягнення коштів на користь особи відбувалось саме з вини державних органів. Тривалою процедура стягнення та невиконання рішення суду була внаслідок відсутності у державних органів коштів.

Натомість у даній справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкода присудження до стягнення з винної фізичної особи. За невиконання вироку суду триває кримінальне провадження.

Окрім того, на виконання вироку, Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження 22.01.2016 р. №49861572, згідно з даними реєстру виконавчих проваджень, примусове виконання триває.

Таким чином, позовні вимоги є передчасним, у зв'язку з чим не доведеними достатніми доказами для покладення обов'язку по відшкодуванню шкоди за неналежне виконання вироку суду, а тому, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: