ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7856/19 Справа № 172/1299/17 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 08 грудня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNC0GK00000067, за яким Банк видав позичальнику кредит у розмірі 25366,00 доларів США. Однак в порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 17144,45 доларів США, з яких: 13129,38 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2783,58 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 572,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 659,49 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Разом з тим, кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому заборгованість до стягнення становить 13129,38 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором № DNC0GK00000067 від 08 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Відповідно до умов договору поруки позивачем направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № DNC0GK00000067. Однак, вимога, що була пред`явлена до відповідачів залишена без задоволення.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13129,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 вересня 2017 року становить 344252,34 грн..

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 08 грудня 2006 року в сумі 13129,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 вересня 2017 року становить 344252,34 грн..

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що Розрахунок та Виписка по рахунку не є належними та допустимими доказами по справі, оскільки підготовлені співробітниками Банку, а тому є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не підтверджують безспірність розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Крім того, апелянт зазначає, що судом у порушення ст. 12 ЦПК України не роз`яснено відповідачам право заявляти клопотання про призначення судової-бухгалтерської експертизи для вирішення питання відповідності реальної суми боргу по кредитному договору. Також, апелянт зазначив, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодного належного письмового доказу, з якого вбачається факт отримання грошових коштів у сумі 22 000 доларів США для придбання квартири та 3 366,00 доларів США на сплату страхових випадків, а також факт того, що відповідні грошові кошти були надані Банком саме на виконання умов Кредитного договору. Апелянт стверджує, що ОСОБА_4 ніколи не укладав з позивачем договір банківського рахунку, відповідно до умов якого, останній відкрив би йому кредитний рахунок НОМЕР_1 . Також, апелянт вказує, що зі змісту Кредитного договору не можливо достеменно встановити порядок погашення заборгованості та з чого, саме складається суму платежу у розмірі 299,72 доларів США, яку повинен був щомісячно сплачувати позичальник. До того ж, апелянт вказує, що надана Банком копія договору страхування від 08 грудня 2006 року не повинна братися судом до уваги, оскільки не засвідчена у передбаченому законом порядку. Апелянт вказав, що позивачем всупереч вимогам діючого законодавства не повідомив у письмовому вигляді позичальника перед укладанням кредитного договору орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, а також інших фактів та обставин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 08 грудня 2006 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № DNC0GK00000067, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 08 грудня 2023 року включно, у вигляді неповнолюваної кредитної лінії у розмірі 22000,00 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 3366,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, передбачених п.2.1.3, 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,20 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 22 по 28 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за кредитним договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 299,72 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії.

Відповідно до п. 1.3 вказаного кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири: однокімнатна квартира, АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором.

08 грудня 2006 року Банк уклав з ОСОБА_1 договір поруки № DNC0GK00000067, за яким останній відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до с. 6 ЦК УКраїни сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим Банком, заборгованість ОСОБА_5 становить 17144,45 доларів США, з яких: 13129,38 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2783,58 доларів США - заборгованість за процентами; 572,00 доларів США - заборгованість з комісії; 659,49 доларів США - загальна сума нарахованої пені.

В позові Банк просив стягнути з відповідачів 13129,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 вересня 2017 року становить 344252,34 грн..

Встановивши факт невиконання відповідачами взятих кредитних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Банку, оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та зазначених вище норм закону.

При цьому, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги заперечення ОСОБА_1 щодо отримання ОСОБА_2 кредитних коштів готівкою через касу, та наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08 грудня 2006 року, так як відповідачами не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором та не заявлено клопотань про призначення судово-бухгалтерської експертизи у справі.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснення позичальником платежів по кредитному договору підтверджує факт виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним договором, що в свою чергу свідчить й про фактичне отримання ним грошових коштів.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність тверджень ОСОБА_1 щодо несправедливих вимог позивача по нарахуванню заборгованості по пені та комісії, оскільки позивачем не заявлялись такі вимоги, а тому вказані вимоги не є предметом спірних правовідносин.

Доводи апелянта в скарзі про те, що Розрахунок та Виписка по рахунку не є належними та допустимими доказами по справі, оскільки підготовлені співробітниками Банку, а тому є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не підтверджують безспірність розміру грошових вимог позивача до відповідачів, - колегія суддів вважає безпідставними, так як відповідачами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції у порушення вимог ст. 12 ЦПК України не спростовано заявлених вимог, тоді як за вимогами зазначеної норми кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Твердження апелянта про недолучення позивачем до матеріалів справи жодного належного письмового доказу, з якого вбачається факт отримання грошових коштів у сумі 22 000 доларів США для придбання квартири та 3 366,00 доларів США на сплату страхових випадків, а також факт того, що відповідні грошові кошти були надані Банком саме на виконання умов Кредитного договору, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки факт підписання сторонами кредитного договору та його часткове виконання свідчить про отримання позичальником кредитних коштів.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_4 ніколи не укладав з позивачем договір банківського рахунку, відповідно до умов якого, останній відкрив би йому кредитний рахунок НОМЕР_1 спростовуються п. 1.2 Кредитного договору від 08 грудня 2006 року, за яким для виконання даного Договору Банк відкриває позичальникові, окрім інших, кредитний рахунок 1028.

Доводи апелянта про те, що зі змісту Кредитного договору неможливо достеменно встановити порядок погашення заборгованості та з чого, саме складається сума платежу у розмірі 299,72 доларів США, яку повинен був щомісячно сплачувати позичальник, колегія вважає також необґрунтованими, оскільки вказана сума визначена кредитним договором, при укладанні якого сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Більш того, вказаний договір є дійсним, а тому визначені у ньому зобов`язання повинні виконуватись належним чином.

Твердження апелянта про те, що надана Банком копія договору страхування від 08 грудня 2006 року не повинна братися судом до уваги, оскільки не засвідчена у передбаченому законом порядку, - колегія суддів також вважає необґрунтованими, так як вони не спростовують висновків суду про доведеність заявлених вимог Банку.

Інші твердження колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи дану справу, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов обгрунтованого та правильного висновку про задоволення позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко