Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 640/19929/16-ц-ц

провадження № 61-26745св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Департамент охорони здоров'я Харківської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року у складі судді Якуша Н. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради та просив зобов'язати відповідача надати офіційну відповідь щодо підстав порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 1071 від 05 вересня 1996 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 1303 від 17 серпня 1998 року щодо відпуску безоплатних лікарських засобів за амбулаторним рецептом; відшкодувати збитки, спричинені ненаданням йому безоплатної медичної допомоги на стаціонарному лікуванні як ліквідатору-чорнобильцю та інваліду війни 2 групи в розмірі 11 827 грн, та стягнути моральну шкоду в розмірі 500 грн; підтвердити можливість отримувати безоплатно лікарські засоби за рекомендаціями лікарів.

Позовна заява мотивована тим, що йому, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі - АЕС), неодноразово надавалися направлення для отримання безкоштовних лікарських засобів. Разом з тим, жодні ліки він не отримував та був вимушений самостійно нести витрати на їх придбання, а також проходити обстеження та лікування за власні кошти. Вказане є порушенням його права на отримання безкоштовного лікування, гарантованого Конституцією України.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заклади охорони здоров'я, в яких проходив лікування ОСОБА_3, і з діями яких він не погоджується, не перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Позивач не довів, що протиправні дії відповідача призвели до завдання йому майнової шкоди, та не довів існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та неотриманням позивачем лікарських засобів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не з'ясовано обставини справи та не досліджено докази, у зв'язку з чим оскаржені рішення є необґрунтованими та немотивованими.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 640/19929/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом IIгрупи.

Позивач перебуває на медичному обліку у комунальному закладі охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 9».

У період з 22 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», під час якого йому проведено оперативне втручання (артроскопію лівого колінного сустава, медіальну геміменіскектомію).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі статтею 63 вказаного Закону, фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 року № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» визначено, що безоплатно і на пільгових умовах відпускають лікарські засоби, зазначені у переліку лікарських засобів вітчизняного та іноземного виробництва, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 1996 року № 1071 «Про порядок закупівлі лікарських засобів закладами та установами охорони здоров'я, що фінансуються з бюджету».

Відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 19 липня 2005 року № 360 «Про затвердження Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків» рецепти на лікарські засоби і вироби медичного призначення, які відпускаються на пільгових умовах чи безоплатно, дозволяється виписувати лікарям державних та комунальних закладів охорони здоров'я.

ОСОБА_3 неодноразово звертався із письмовими заявами на адресу відповідача щодо незабезпечення його лікарськими засобами на пільгових умовах.

24 червня 2016 року відповідачем надано відповідь на звернення позивача, у якій зазначено, що він знаходиться під наглядом фахівців комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 9», отримує необхідну медичну допомогу в межах бюджетного фінансування та від виписки лікарських засобів на пільгових умовах відмовився. Департаментом охорони здоров'я Харківської міської ради повідомлено позивача, що в подальшому для надання медичної допомоги та отримання пільгових рецептів на необхідні лікарські засоби він може звертатися до головного лікаря комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 9» ОСОБА_4

Відповідно до листа комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 9», ОСОБА_3 перебуває на обліку в поліклініці з 10 лютого 2010 року, від виписки лікарських засобів на пільгових умовах категорично відмовляється.

Предметом позову ОСОБА_3 є, зокрема, відшкодування шкоди, завданої ненаданням йому безоплатної медичної допомоги в розмірі 11 827 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»у період з 22 серпня по 02 вересня 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 вважав, що у зв'язку з бездіяльністю Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради, яка призвела до незабезпечення його лікарськими засобами під час перебування на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», йому спричинена майнова та моральна шкода.

Відповідно до підпунктів 3.2.4 та 3.2.7 положення про Департамент охорони здоров'я Харківської міської ради до завдань Департаменту віднесено надання пропозицій та прийняття участі в забезпеченні фінансування підприємств, закладів та установ охорони здоров'я комунальної форми власності територіальної громади міста, сприяння матеріально-технічному забезпеченню підприємств, закладів та установ комунальної форми власності територіальної громади міста Харкова у галузі охорони здоров'я.

Суди встановили, що комунальні заклади охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», «Харківська обласна стоматологічна поліклініка», «Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», в яких проходив лікування позивач, не підконтрольні Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Встановивши, що позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме Департаментом охорони здоров'я Харківської міської ради при неотриманні лікарських засобів під час перебування на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та амбулаторному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 9», а позовних вимог до вказаних лікувальних закладів позивач не заявляв, суди дійшли правильного висновку про про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 та залишення без змін постанови апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 рокута ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат