Справа №: 272/106/19
Провадження № 2/272/206/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

за участю секретаря судового засідання Євдощук О.В.

розглянувши у м.Андрушівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 272/106/19, провадження № 2/272/206/19 за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 23 листопада 2014 року помер її чоловік - ОСОБА_4, який до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Ворошилова (Хлібній) в м. Андрушівка Житомирської області. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцев на час відкриття спадщини, крім того отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач ОСОБА_2 спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцев на час відкриття спадщини, однак у визначений законом термін відмовився від спадщини на користь позивачки. Відповідачка ОСОБА_3 також спадкоємець першої черги за законом, однак спадщину не приймала та на неї не претендує. Позивачка не може оформити право на спадкове майно, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, як на спадщину за законом після смерті чоловіка.

В судове засідання позивачка та її представник не зявилася, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, заначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги визнають повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 23 листопада 2014 року помер чоловік позички - ОСОБА_4, який до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5,10,15). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Хлібній (Ворошилова) в м. Андрушівка Житомирської області, яка була передана спадкодавцю у приватну власності рішенням Виконкому Андрушівської міської Ради народних депутатів № 85 від 20.03. 1994 року (а.с. 17,18,19,22). Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцев на час відкриття спадщини, крім того отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 10,13,14,15). Відповідач ОСОБА_2 спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцев на час відкриття спадщини, однак у визначений законом термін відмовився від спадщини на користь позивачки (а.с. 11). Відповідачка ОСОБА_3 також спадкоємець першої черги за законом, однак спадщину не приймала та на неї не претендує (а.с. 11,15). Позивачка не може оформити право на спадкове майно, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 21). Відповідно до повідомлення нотаріуса позивач приняла спадщину,зерненко М.В. від прийняття спадщини відмовився.

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні спору суд виходить також з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Хлібній (Ворошилова) в м. Андрушівка Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого 23 листопада 2014 року, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст.ст. 120,125 ЗК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1), право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Хлібній в м. Андрушівка Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого 23 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Суддя:ОСОБА_5