ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1374/19 Справа № 199/2325/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до ОСОБА_1, законними представниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 році публічне акціонерне товариство "Альфа - Банк" звернулося із позовом до ОСОБА_1, законними представниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_3 та Управління - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Позов мотивований тим, що 10.12.2007 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено вісім договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за вищезазначеними кредитними договорами у ОСОБА_3 виникла заборгованість в сумі 26 544 973,16 грн..

12.07.2011 року між публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26 000 000,00 грн..

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008 року.

Враховуючи системне невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, ПАТ "Альфа-Банк" було розпочато дії щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1

Незважаючи на це, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком не погашена, звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулось через протиправне вибуття його із власності ОСОБА_3. без згоди іпотекодержателя ПАТ "Альфа-Банк" та вищевказаний предмет іпотеки був перебудований та у подальшому поділений і зареєстрований як два окремих об'єкти нерухомого майна: - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яке на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_4; - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, право власності на на яке на теперішній час зареєстровано за неповнолітнім ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_3.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати заборгованості за договором про надання траншу та протиправно без згоди іпотекодержателя здійснила перебудову та відчуження предмету іпотеки, банк просив визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги Банку та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" у розмірі 22 243 359, 45 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, загальною вартістю 11 520 334 грн., яким забезпечено виконання зобов'язань за Рамковою угодою №№SMERS00411 від 10.12.2007 року та договором про надання траншу №№SME0024286 від 12.07.2011 року, шляхом визнання права власності за публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" на нерухоме майно, а саме: - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, вартістю 5 651 914 грн., зареєстроване за ОСОБА_4; - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, вартістю 5 868 420 грн., зареєстроване за ОСОБА_1.

Рішення суду мотивоване тим, що дії ОСОБА_3 щодо зміни предмету іпотеки шляхом його перебудови та подальшої реєстрації як двох об'єктів, не впливають на чинність договору іпотеки і його застосування до новоствореного майна та його теперішніх власників. Незважаючи на поділ приміщення АДРЕСА_1 і його реєстрацію двома частинами із зазначенням конкретних позицій (1-19 та 20-45), цей об'єкт нерухомості є цілісним, він не поділений, не відокремлений та не виділений в натурі. При цьому, судом вказано, що договором іпотеки закріплена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рішенням суду в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, оскільки задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено договором іпотеки. Врахувавши те, що на теперішній час право власності на предмет іпотеки поділено та зареєстровано за іншими особами, одночасно до нових власників перейшли і обов'язки іпотекодавця за договором, суд вважав, що ПАТ "Альфа-Банк" має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки обставини, які б призвели до припинення договору іпотеки відсутні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують, що предмет іпотеки, яким володіє ОСОБА_1 є одним і тим самим майном, оскільки приміщення 83 за поз. 20-45, загальною площею 496,5 кв.м. по АДРЕСА_1, було йому подароване дідусем - ОСОБА_5. При цьому, апелянтом зазначено, що п. 1.2 Договору про надання траншу від 05 серпня 2008 року вказано, що цільове призначення кредиту за цим договором - фінансування витрат на ремонт та реконструкцію нерухомості для її подальшого використання у підприємницькій діяльності. Вказане свідчить, що Банк надав згоду на перебудову, однак судом першої інстанції помилково вказано, що такої згоди не було. Крім того, апелянт вказує, що судом не було встановлено в грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 1 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку".

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2007 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року.

У період з 2007 по 2009 роки на виконання вказаної угоди було укладено вісім договорів про надання траншу.

Станом на 06.08.2010 року за зазначеними договорами у ОСОБА_3 виникла заборгованість в сумі 26 544 973,16 грн.

12.07.2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26 000 000,00 грн., за яким вказані кредитні кошти ОСОБА_3 були перераховані на рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ "Альфа-Банк", що підтверджується меморіальним ордером №27734 від 12.07.2011 року.

За рахунок вказаних кредитних коштів відповідно до п.2.6 договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року було повністю погашено заборгованість ОСОБА_3 за укладеними раніше кредитним договором та договорами про надання траншу, що підтверджується меморіальним ордером №28036 від 12.07.2011 року.

Встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008 року з урахуванням додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року.

Предметом вищевказаних договорів іпотеки виступило нежиле приміщення, аптека №388, загальною площею 566,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке було придбано 05.08.2008 року за кредитні кошти, надані ПАТ "Альфа-Банк", про що свідчить одночасна передача зазначеного майна в іпотеку ПАТ "Альфа-Банк".

Внаслідок невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року, станом на 02.03.2012 року утворилася заборгованість, яка складалася із простроченої заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 278 488,90 грн. та пені за неналежне виконання кредитного зобов'язання в розмірі 67 527,55 грн..

03.03.2012 року ПАТ "Альфа-Банк" було направлено боржнику ОСОБА_3 та поручителю ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій банк вимагав достроково виконати зобов'язання за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року.

Однак, станом на 21.03.2016 року розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Альфа-Банк" за договором про надання траншу від 12.07.2011 року складає 22 243 359, 45 грн., з урахуванням дій позивача щодо погашення заборгованості під час звернення стягнення на інші предмети іпотеки.

Встановлено, що ПАТ "Альфа-Банк" було розпочато дії щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який було пред'явлено для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазур Г.І. від 06.07.2012 року було відкрито виконавче провадження №33289527.

В межах виконавчого провадження №33289527, серед іншого було встановлено, що майно, яке було предметом іпотеки, змінено та замість нежилого приміщення, аптеки №388, загальною площею 566,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належало на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 05.08.2008 року, знаходиться інше майно, а саме: нежитлове приміщенням АДРЕСА_1, поз. 1-19, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 646,3 кв.м., що належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року у справі №0417/2-4615/2011, зареєстрованого у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 12.12.2011 року за №21407907.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазур Г.І. від 23.04.2014 року було повернуто без виконання виконавчий напис №3226 ПАТ "Альфа-Банк".

Також встановлено, що ПАТ "Альфа-Банк" було отримано виконавчий лист №6-297/13, виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова від 04.03.2013 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

За цим виконавчим листом Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №37752076. В межах вищевказаного виконавчого провадження 16.03.2015 року предмет іпотеки було виставлено на електронні торги, які було зупинено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року та додаткової угоди до договору поруки недійсними.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року та додаткової угоди до договору поруки недійсними.

Тобто, на час звернення ПАТ "Альфа-Банк" до суду із вказаним позовом, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком не погашена, а продаж предмета іпотеки не відбувся через вибуття його із власності позичальника ОСОБА_3.

При цьому, судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року предмет іпотеки поділено на дві частини та зареєстровано за ОСОБА_3. та ОСОБА_7, а саме: за ОСОБА_3 визнано право власності на частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1, позиції 1-19, загальною площею 646,3 кв.м, без додаткових актів введення в експлуатацію; за ОСОБА_7 визнано право власності на частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1, позиції 20-40, загальною площею 496,5 кв.м, без додаткових актів введення в експлуатацію.

Тобто, ОСОБА_3 здійснила самочинну перебудову предмета іпотеки - нежилого приміщення, аптеки № 388, загальною площею 566,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, без згоди іпотекодержателя ПАТ "Альфа-Банк", у зв'язку з чим порушила умови договору іпотеки, так як Банк не був обізнаний про здійснення перебудови іпотечного майна, згоди на проведення робіт та вчинення таких дій не надавав, до справи залучений не був.

Пунктом 4.4.7. Договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний: без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати капітальний ремонт, зведення, перебудування, перепланування, добудову або інший вплив на предмет іпотеки, який міг би привести до зміни його площі або зміни інших характеристик предмета іпотеки, викладених у документі, зазначеному у пункті 3.2. цього Договору, не знищувати предмет іпотеки.

Тоді як було встановлено, що предмет іпотеки перебудований, поділений і зареєстрований як два окремих об'єкти нерухомого майна, усі дії були проведені без відповідної згоди Банку.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав за актуальною інформацією щодо об'єкту нерухомого майна та права власності на нього, власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1. Попередній запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містить відомості про належність ОСОБА_1 нежитлового приміщення АДРЕСА_1 поз. 20-40, загальною площею 496,5 кв.м., на підставі договору дарування.

Таким чином, після перебудови та поділу об'єкту на підставі рішення Індустріального районного суду, право власності на частину майна, що визнано за батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_7, перейшло за договором дарування неповнолітньому сину ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інша частина об'єкту нерухомого майна була відчужена ОСОБА_3 та за договором купівлі-продажу від 11.09.2015 року перейшла у власність ПП «Рак», та за договором купівлі-продажу від 16.09.2015 року перейшла у власність ОСОБА_4, яка є рідною сестрою ОСОБА_3.

Таким чином, на теперішній час предмет іпотеки перебудований, поділений та зареєстрований як два окремих об'єкти нерухомого майна.

Здійснюючи оцінку діям позичальника ОСОБА_3 стосовно перебудови, перереєстрації та відчуження предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя, суд першої інстанції вірно вважав, що в її діях є порушення умов договору іпотеки та намагання уникнути виконання кредитних зобов'язань шляхом перереєстрації права власності на дане майно на інших осіб.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

ПАТ "Альфа-Банк" належним чином виконав свої зобов'язання за кредитними договорами та надав ОСОБА_3 грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, визначених цими кредитними договорами.

Розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Альфа-Банк" за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року складає 22 243 359,45 грн., з урахуванням дій позивача щодо погашення заборгованості під час звернення стягнення на інші предмети іпотеки. Вказана заборгованість підтверджена рішенням суду, яке набрало чинності, однак до теперішнього часу не виконане та ОСОБА_3 заборгованість не сплатила.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у зв'язку із порушенням ОСОБА_3. умов Рамкової угоди та договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, предмет іпотеки було формально поділено на два об'єкти, що не призвело до його фактичного знищення, або вибуття із цивільного обороту, а відтак такий поділ не призводить до припинення іпотеки. Обидва об'єкти не відокремлені один від одного та створені шляхом перебудови та добудови предмету іпотеки, а їх незалежне виникнення є неможливим.

Встановивши відсутність обставини, які б призвели до припинення договору іпотеки, а також те, що на теперішній час право власності на предмет іпотеки поділено та зареєстровано за іншими особами, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до нових власників перейшли обов'язки іпотекодавця за договором, а тому ПАТ "Альфа-Банк" має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року, іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у разі порушення іпотекодавцем будь-яких обов'язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 6.2. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання).

Можливість набуття ПАТ "Альфа-Банк" у власність предмету іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання передбачена п. 6.3. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року.

Відповідно до п. 6.6. та п. 6.7. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року, право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки з числа передбачених у цьому Договорі та у законодавстві України належить іпотекодержателю.

Ніщо з викладеного в цьому Договорі не позбавляє Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким іншим способом, який не суперечить чи не буде суперечити на момент такого звернення чинному законодавству України.

Таким чином, вищевказаними положеннями чинного законодавства України та договором іпотеки закріплена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рішенням суду в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, оскільки задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено договором іпотеки.

Договором іпотеки визначена вартість предмету іпотеки у розмірі 1 546 655,38 доларів США 38 центів, що за курсом еквівалентно 7 493 700,00 грн., однак ПАТ "Альфа-Банк" було встановлено ринкову вартості майна на момент звернення із позовом та з урахуванням перебудови предмету іпотеки, на яке просив звернути стягнення в рахунок заборгованості.

Так, відповідно до Звіту про вартість майна від 14.03.2016 року, виданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "БІЗНЕС АССІСТ" із рецензією Всеукраїнської громадської організації "Союз експертів України" від 16.03.2016 року за №016/03-16, вартість нежитлового приміщення АДРЕСА_1 поз.1-19, загальною площею 646,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, становить 5 651 914,00 грн., а вартість нежитлового приміщення АДРЕСА_1 поз.20-45, загальною площею 675,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, становить 5 868 420,00 грн.. Тобто, загальна вартість вищевказаного нерухомого майна складає 11 520 334,00 грн..

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Банку та вірно в рахунок часткового погашення на суму 11 520 334,00 грн. заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Альфа-Банк" у розмірі 22 243 359,45 грн. звернув стягнення на предмет іпотеки загальною вартістю 11520334,00 грн., шляхом визнання права власності за публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" на вказані нежитлові приміщення АДРЕСА_1 поз. 1-19, 20-45, вартістю 5 651 914,00 грн. та 5 868 420,00 грн., право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1 відповідно, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апелянта в скарзі про те, що матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують, що предмет іпотеки, яким володіє ОСОБА_1 є одним і тим самим майном, оскільки приміщення 83 за поз. 20-45 по АДРЕСА_1, було йому подароване дідусем - ОСОБА_5, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 як позивачальник та іпотекодавець, здійснила перебудову, перереєстрацію та відчуження предмету іпотеки без згоди іпотекодержателя - Банку, чим порушила умови договору іпотеки, законні права та інтереси останнього.

Твердження апелянта в скарзі про те, що п. 1.2 Договору про надання траншу від 05 серпня 2008 року вказано, що цільове призначення кредиту за цим договором - фінансування витрат на ремонт та реконструкцію нерухомості для її подальшого використання у підприємницькій діяльності, що свідчить про надання Банком згоди на таку перебудову, - є безпідставними, оскільки п. 4.4.7 Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодавець без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя не має права здійснювати капітальний ремонт, зведення, перебудування, перепланування, перетворення, добудову або інший вплив на предмет іпотеки, який міг би привести до змін його площі або зміни інших характеристик предмета іпотеки.

Доводи апелянта про те, що судом не було встановлено в грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 1 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", - також є безпідставними, оскільки суд першої інстанції звернув стягнення на предмет іпотеки загальною вартістю 11 520 334,00 грн., шляхом визнання права власності за публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" на спірні нежитлові приміщення, згідно Звіту про вартість майна від 14.03.2016 року, виданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "БІЗНЕС АССІСТ" із рецензією Всеукраїнської громадської організації "Союз експертів України" від 16.03.2016 року за №016/03-16.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 15 березня 2019 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко