Справа № 720/754/19
Провадження № 2/720/480/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

представника позивача ОСОБА_1 .

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

перекладача Буга А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 20 жовтня 1989 року по 05 серпня 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 03 вересня 2002 року мати відповідача ОСОБА_5 подарувала йому домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 . Після цього, вона поїхала на заробітки за кордоном та нею спільно з відповідачем у даному домоволодінні був побудований житловий будинок літера «Б», який не зданий в експлуатацію, дозвіл на будівництво якого був оформлений на ОСОБА_5 .. Після розірвання шлюбу виник спір з приводу даного нерухомого майна, а тому вона просила визнати об`єкт завершеного будівництва не зданого в експлуатацію житловий будинок літера «Б», який розташований по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який нажитий ними в період шлюбу; визнати рівними частки колишнього подружжя в даному будинку, визначивши за кожним з них право на 1/2 частину будинку, як за його співзабудовниками.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому зазначив, що на момент отримання ним у дар домоволодіння по АДРЕСА_1 будівництво житлового будинку літера «Б» вже було розпочато та його готовність склало 18 відсотків. Окрім цього, позичав пропустив строк давності звернення до суду. Однак, зважаючи на значну участь позивача у будівництві даного будинку, він не заперечує проти задоволення позову та визнання завершеного будівництва не зданого в експлуатацію житловий будинок літера «Б», який розташований по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який нажитий ними в період шлюбу; визначивши за кожним з них право на 1/2 частину будинку, як за його співзабудовниками.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України справи у спорах про поділ майна подружжя можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання позов підтримав.

Відповідач та його представник позов визнали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 20 жовтня 1989 року по 05 серпня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

03 вересня 2002 року мати відповідача ОСОБА_5 подарувала йому домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 , до складу якого входив житловий будинок літера «Б», нового будівництва, готовністю 18 відсотків.

Будівництво житлового будинку ілтера «Б» проводилось на підставі рішення виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 23 від 03 липня 2002 року.

Після отримання в дар вказаного домоволодіння колишнє подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 закінчило будівництво житлового будинку літера «Б», який не зданий в експлуатацію.

Слід зазначити, що після розірвання шлюбу між сторонами позивач надавала кошти відповідач для закінчення будівництва будинку, що останнім не заперечується на підтверджується розписками про отримання коштів з 15 серпня 2015 року по 14 жовтня 2018 року.

На даний час між сторонами виник спір з приводу права на завершений будівництвом не зданого в експлуатацію житловий будинок літера «Б», який розташований по АДРЕСА_1 із визначенням часток.

Вирішуючи даний позов суд виходить з наступного.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 6-47цс16 від 07 вересня 2016 року.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 пред`явлений до нього позов визнав в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, урахувавши ті обставини, що спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивач позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання будинку літера «Б» спільною сумісною власністю колишнього подружжя, який нажитий ними в період шлюбу та визнання за позивачем права на 1/2 частину спірного об`єкта незавершеного будівництва як за співзабудовником.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 331, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати об`єкт завершеного будівництва не зданого в експлуатацію житловий будинок літера «Б», який розташований по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який нажитий ними в період шлюбу.

Визнати рівними частки колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у завершеному будівництві, але не зданого в експлуатацію, житловому будинку літера «Б», який розташований по АДРЕСА_1 ., визначивши за кожним з них право на 1/2 частину даного будинку, як за його співзабудовниками.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.