КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4316/2019 Головуючий у 1 інстанції - Свояк Д.В.
Унікальний номер справи № 373/889/18 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Переяслав - Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко Ярослав Васильович, про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Переяслав - Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко Я.В., про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2, починаючи з 04.09.2004 року, почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 який ОСОБА_5 успадкував після смерті матері ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер.

Вказувала, що позивач із померлим вели спільне господарство, ОСОБА_2 доглядала його, коли той хворів, та здійснила його поховання після смерті.

Вважає, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом із спадкоємцем першої черги - ОСОБА_3 (сином померлого), так позивач здійснювала догляд за померлим протягом його хвороби, матеріально підтримувала їх родину, доглядала за господарством. Натомість ОСОБА_3 ухилявся від виконання свого обов'язку щодо догляду за батьком та взагалі ним не цікавився.

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 право власності на житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 61,60 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами по вулиці Каласовка в АДРЕСА_1, який померлий фактично прийняв, але не оформив після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його матері ОСОБА_6

Також просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 право власності на земельні ділянки площами 2,6412 га, 0,7998 га та 0,3407 га (загальною площею 3,7817 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ковалинської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області, що належали ОСОБА_5 на підставі власності на земельну ділянку, державний акт Серії НОМЕР_2 виданого 13.08.2008 року.

На обґрунтування зустрічного позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся - ОСОБА_6 Єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої був його батько ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину у відповідності до норм ЦК УРСР, вступивши в управління та володіння спадковим майном, але юридично її не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок.

Вказував, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 за законом першої черги та прийняв спадщину в установленому законом порядку. Однак, в отриманні свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходяться у позивача ОСОБА_2, яка відмовляється їх надавати.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Державний нотаріус Переяслав - Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко ЯрославВасильович, про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю з 04.09.2004 року до дня смерті ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, загальною площею 61,60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який ОСОБА_5 фактично прийняв, але не оформив після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на земельні ділянки площами 2,6412 га, 0,7998 га та 0,3407 га (загальної площею 3,7817 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ковалинської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області, що належали ОСОБА_5 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, виданого 13.08.2018 (кадастрові номери НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5).

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 у першу чергу разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 1159, 00 грн. 63 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовити. Мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не надана належна оцінка того, що ОСОБА_5 хворів з 11.01.2012 року по 14.02.2012 рік та перебував на стаціонарному лікуванні, 30.01.2012 року переніс дві важкі операції, у зв'язку з чим, потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_2, в свою чергу, постійно доглядала за ним, на відміну від сина померлого - спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_3, який взагалі не цікавився станом здоров'я батька.

Відповідач за основним позовом ОСОБА_3 та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у її задоволенні. Підтримав свої позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже, особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до відкриття спадщини, за наявності спадкоємців попередніх черг може отримати спадщину лише за умови, що спадкодавець був у безпорадному стані за станом здоров'я, через похилий вік та потребував стороннього догляду і саме ця особа такий догляд надавала.

Відповідно до ст.. 367 ч.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду апеляційної скарги буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що факт проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю понад п'ять років доведений позивачем, разом з тим, місцевий суд вважав безпідставною зміну черговості на право спадкування.

Вказаний висновок суду не в повній мірі є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Не може залишатися в силі рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, оскільки вирішуючи спір по суті позову в цій частині, суд першої інстанції не встановив в повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, не перевірив доводів позивача та заперечень відповідача та дійшов помилкового висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача та спадкодавця більше п'яти років.

Відповідно до ст.. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Для встановлення спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки до уваги беруться докази щодо ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації чи фактичного проживання, фотографії певних подій, докази придбання майна на користь сім'ї ,витрачання коштів на спільні цілі( договори купівлі-продажу, фіскальні чеки, інші письмові докази і таке інше.)

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім'єю без наявності інших ознак сім'ї .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув,залишивши поза увагою, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про проживання позивача із спадкодавцем як чоловіка та жінки, тобто наявність сім'ї матеріали справи не містять.

Крім того, в судовому порядку встановленню підлдягають факти, що мають юридичне значення.

Позивач просила встановити факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем з метою прийняття спадщини після його смерті.

Оскільки суд першої інстанції відмовив у зміні черговості спадкування та поділі спадкового майна, то встановлення юридичного факту проживання однією сімєю втрачає свій сенс, так як не ствоює жодних юридичних наслідків.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про задоволення вимог про встановлення факту, що має юридичне значення.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про можливість вийти за межі апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_2 із спадкодавцем та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Судом установлено, що будинок АДРЕСА_1, в якому проживала позивач з померлим ОСОБА_5 останній успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року своєї матері ОСОБА_6

Як убачається із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №73/02-31 від 24.01.2018 року убачається, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно. Позивач ОСОБА_2, звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5, вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки існує інший спадкоємець першої черги, який належним чином прийняв спадщину.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5, так як є сином померлого, що убачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 Серії НОМЕР_6, виданого 12.02.1980 року Дівичківським сільЗАГСом Переяслав - Хмельницького району.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки площами 2,6412 га, 0,7998 га та 0,3407 га (загальною площею 3,7817 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ковалинської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області, що належали ОСОБА_5 на підставі державного акту Серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, виданого 13.08.2008 (кадастрові номери НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5).

Вказаний житловий будинок померлий ОСОБА_5 успадкував після смерті своєї матері - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та за життя склала заповіт на користь ОСОБА_5, посвідчений 11.09.1995 року секретарем виконкому Ковалинської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Петрик Н.В.

Померлий ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері протягом шести місяців шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: спадковим житловим будинком, що підтверджується довідкою виконкому Дівичківської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області №324 від 16.08.2018 року.

Як убачається із матеріалів спадкової справи №180 за 2017 рік, заведеної після смерті ОСОБА_5, останній заповіту не складав, а тому єдиним спадкоємцем за законом першої черги є його син - ОСОБА_3, який належним чином прийняв спадщину, подавши до нотаріуса в установлений законом строк заяву про її прийняття.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса №1817/02-31 від 08.04.2018 року ОСОБА_3 відмовлено в зв'язку із тим, що ним не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно та існуванням спору в судовому порядку з іншим спадкоємцем ОСОБА_2

Місцевим судом установлений також факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується випискою із погосподарської книги по Ковалинському старостинському округу від 15.02.2018 року за №87, згідно з якою в погосподарській книзі №3 за 2003 рік, особовий рахунок НОМЕР_7 за 2001-2005 роки, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, записана головою домогосподарства за вказаною адресою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зміни черговості спадкування, суд першої інстанції, враховуючи норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що померлий ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані через важку хворобу, а позивач тривалий час матеріально забезпечувала його, піклувалася про нього та допомагала, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки вказані обставини стосуються періоду 2012 року, а із свідоцтва про смерть ОСОБА_5 убачається, що він помер через п'ять років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року, був на час смерті працездатним, працював водієм молоковоза.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з неповним з'ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню в частині позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2. В решті рішення суду є законним і обґрунтованим і повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга- без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374,375, 376 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Державний нотаріус Переяслав - Хмельницької районної державної нотаріальної контори КоляденкоЯрослав Васильович, про встановлення факту проживання однією сім'єю скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу відмовити.

В решті рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: