Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1338/18
Провадження № 2/191/418/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.03.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківської районної державної адміністрації, треті особи: Раївська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про виділення земельної ділянки (паю) в натурі,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про виділення земельної ділянки (паю) в натурі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 1993 року він був прийнятий у члени колгоспу імені Котовського Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Одночасно при вирішенні питання стосовно прийняття у члени вищезазначеного підприємства він був призначений на посаду слюсаря електро - газозварювальника.
1 квітня 2000 року згідно Указу Президента України «Про реформування аграрного сектору економіки» колективне сільськогосподарське підприємство імені Котовського Синельниківського району Дніпропетровської області було реорганізовано в виробничо-сільськогосподарський кооператив «Нива» як правонаступник КСП імені Котовського. В реорганізоване підприємство він був прийнятий на посаду сторожа.
31 березня 2003 року позивач був звільнений за власним бажанням з виробничо- сільськогосподарського кооперативу «Нива».
25 травня 1997 року йому було надано сертифікат на право на земельну частку (пай) , який перебуває у колективній власності КСП імені Котовського, у розмірі 6.27 умовних кадастрових гектар.
06 грудня 2006 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду за позовною заявою Михайлівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою було припинено дію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку розміром 6,480 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка належала померлій ОСОБА_2.
05.04.2007 року рішенням Михайлівської сільської ради «Про погодження у власність земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_1С.» позивачеві було надано у власність земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 6.48 га (пай № 80) на території Михайлівської сільської ради.
Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації «Про відведення громадянинові ОСОБА_3 у натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на території Михайлівської сільської ради », позивачеві було відведено земельну ділянку в натурі (на місцевості) у розмірі земельної ділянки частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цим розпорядженням зобовязано виготувати документи, які посвідчують право власності на землю. 27 серпня 2007 року позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6.480 га на території Михайлівської сільської ради.
27 вересня 2017 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду було визнано незаконними та скасовані: рішення № 80 восьмої сесії четвертого скликання Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 05.05.2007 року «Про погодження у власність земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_1С.»;
розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації № 282-р-07 від 14.05.2007 року «Про відведення гр. ОСОБА_1 у натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на території Михайлівської сільської ради»;
У листопаді 2017 року позивач звернувся до Михайлівського старостинського округу № 6 з заявою про виділення йому земельної ділянки (паю), на що отримав рішення № 212 - 20/7 Раївської селищної ради, де зазначено відсутність земельної ділянки, яку можливо було б передати у приватну власність, а тому відмовлено у наданні земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівського старостинського округу № 6.
07 серпня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проханням про виділення йому земельної ділянкі в натурі у розмірі 6.480 умовних кадастрових гектарів (згідно раніше виданого сертифікату) з земель резервного фонду чи земель запасу, розташованих на території Раївської селищної ради .
03 вересня 2018 року позивач отримав відповідь з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у якій йому рекомендовано звернутися до відповідного розпорядника з порушеного питання після прийняття судом рішення по суті.
Просить зобовязати Синельниківську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити йому земельну ділянку в натурі у розмірі 6.480 умовних кадастрових гектарів (згідно раніше виданого сертифікату) з земель резервного фонду чи земель запасу, розташованих на території Раївської селищної ради.
До початку підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідач - Синельниківська районна державна адміністрація в судове засідання повторно не з`явилися, відзиву не надали.
Треті особи- Раївська сільська рада Синельниківського району, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, встановив наступне.
Згідно трудової книжки колгоспника №1023-1025а ОСОБА_1 13.08.1993 був прийнятий в члени КСП ім.Котовського Синельниківського району Дніпропетровської області та 01.01.1999 був звільнений з членів КСП за власним бажанням.
25.05.1997 ОСОБА_1 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП ім.Котовського с.Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області розміром 6,27 умовних кадастрових гектарів.
Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації №282-р-07 від 14.05.2007 ОСОБА_1 відведено земельну ділянку в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) .
Рішенням Михайлівської сільської ради Синельниківського району від 05.04.2007 №80-8/ІУ погоджено надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,48 га (пай №80) на території Михайлівської сільської ради.
28.08.2007 ОСОБА_1 отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №483845.
З рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 вбачається, що вказана земельна ділянкам розміром 6,48 га (пай №80) належала раніше ОСОБА_2, яка померла 03.07.2002, та рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 06.12.2006 була визнана відумерлою спадщиною. Але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 рішення Синельниківського міськрайонного суду від 06.12.2006 було скасовано у зв`язку з тим, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_5, а тому суд безпідставно визнав вказану спадщину відумерлою.
Рішенням Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 14.12.2017 №212-20/VІІ ОСОБА_1 було відмовлено у наданні земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівського старостинського округу у зв`язку з відсутністю земельної ділянки, яку можливо було б передати у приватну власність.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків
Згідно зі ст. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 «Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними».
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є, зокрема орган, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.
Встановлені судом обставини вказують на те, що позивач правомірно отримав у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але в подальшому був позбавлений такого права .
Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод :«Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Суд вважає, що хоча у випадку ОСОБА_1 не було експропріації майна у вигляді земельної ділянки, але позивач все ж таки був позбавлений земельної ділянки, право на яку отримано ним правомірно, тому відмова органу державної влади в особі Синельниківської районної державної адміністрації у виділенні позивачеві іншої земельної ділянки є незаконною. Посилання на відсутність земель, які можна було б виділити у власність ОСОБА_1, є необґрунтованим, оскільки при паювання земель, переданих у колективну власність КСП ім.Котовського, позивач був включений до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності, та розмір його частки (паю) був врахований при паюванні.
Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити .
Зобовязати Синельниківську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити ОСОБА_1 земельну ділянку в натурі у розмірі 6.480 умовних кадастрових гектарів (згідно раніше виданого сертифікату) з земель резервного фонду чи земель запасу, розташованих на території Раївської селищної ради.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_6