Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на в'їзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України та за межі України без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації та на непідконтрольну українській владі територію України, а саме до м. Алчевську Луганської обл. малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її супроводі, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком з 01.02.2018 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 та дозвіл на виготовлення проїзних документів.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, про що надала суду письмову заяву.

Відповідач у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності.

Представник органу опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 р. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На теперішній час малолітня донька хворіє та постійно потребує оздоровлення, в тому числі на підконтрольній території України та Російської Федерації, однак відповідач згоди на виїзд малолітньої доньки за межі України не надає.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 12, 206, 263-265ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, про надання дозволу на в'їзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України та за межі України без згоди та супроводу батька задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації та на непідконтрольну українській владі територію України, а саме до м. Алчевську Луганської обл. малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком з 01 лютого 2018 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 та дозвіл на виготовлення проїзних документів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: