УХВАЛА

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 759/5308/16-ц

провадження № 61-31309св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»,

представники відповідача: Данильченко Олена Олександрівна, Кахраманов Рустам Нураятович, Стрельченко Ярослава Сергіївна, Андріїшина Наталія Петрівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А. від 05 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), який уточнила в ході розгляду справи та остаточно просила стягнути з відповідача 10 000,00 доларів США заборгованості за вкладом та 2 550,00 доларів США відсотків за вкладом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN1250, за умовами якого вона передала відповідачу 10 000,00 доларів США для розміщення на депозитному вкладі на строк 184 днів, до 10 жовтня 2013 року включно, з виплатою відсотків на суму вкладу за ставкою 8,5 % річних. Посилаючись на те, що відсотки за цим договором банк виплатив їй востаннє у грудні 2013 року, а на її неодноразові звернення щодо повернення суми вкладу у повному обсязі та нарахованих відсотків відмовив з посиланням на тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN1250 від 10 квітня 2013 року суму вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США основного боргу та 2 550,00 доларів США відсотків за договором, а всього 12 550,00 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що факт внесення позивачем коштів підтверджується як договором банківського вкладу, так і платіжним дорученням від 10 квітня 2013 року, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ксерокопія договору №SAMDN1250 «Стандарт» від 10 квітня 2013 року та платіжного доручення № від 10 квітня 2013 року про внесення на рахунок банку суми 10 000,00 доларів США, подані позивачем як оригінали, не можуть слугувати належними та допустимими доказами, які б підтверджували внесення грошових коштів на рахунок банківської установи, наявності вкладу, факту пролонгації вказаного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 759/5308/16-ц з Святошинського районного суду м. Києва.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справу призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом невірно здійснено оцінку обставинам справи, оскільки на підтвердження позовних вимог нею надавався для огляду суду оригінал вказаного вище договору банківського вкладу, проте оскільки відповідно до його умов сторони погодили використання факсимільного відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитків печатки банку технічними друкованими пристроями, тому такий договір не повинен містити мокрого відтиску печатки банку і є оригіналом, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відзив до суду не надходив.

Позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Установлено, що предметом спору є нарахування процентів за договором банківського вкладу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/26293/16-ц за позовом ОСОБА_9 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення коштів за касаційними скаргами ОСОБА_9 та публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц свідчить, що колегія суддів вважала, що є підстави для відступлення від викладеного у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, від 02 березня 2016 року № 6-2861цс15, від 27 квітня 2016 року № 6-302цс16, зокрема, щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу.

Отже, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Ураховуючи наведене та зважаючи на предмет і підстави позову та фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/26293/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 759/5308/16-ц за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/26293/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель В. М. Коротун
В. П. Курило