Єдиний унікальний номер 243/2969/19 Номер провадження 22-ц/804/2731/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Бахмут

справа № 243/2969/19

провадження № 22-ц/804/2731/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Біляєвої О.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/2969/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2019 року (суддя Дюміна Н.О.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 20 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що у вересні 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. На виконання умов Договору, на його ім`я відкрито пенсійний гривневий поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки «Моя країна»). Для користування картковим рахунком, Банк оформив та видав йому картку. 02 жовтня 2018 року, невідомі особи, в період приблизно з 21.00 години 02 жовтня 2018 року по 05.00 годину ранку 03 жовтня 2018 року, шляхом пошкодження вікна його автомобіля, таємно заволоділи документами, грошовими коштами та банківською карткою «Моя країна» ПАТ «Державний ощадний банк України», виданої на ім`я ОСОБА_1 . Того ж дня інформацію про подію внесено до ЄРДР за № 0000715. 03 жовтня 2018 року, в період з 04.36 по 05.36 ранку з його карткового рахунку через термінал ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Святогірськ невідомими особами було знято грошові кошти в сумі 62 226.00 гри. Про зняття коштів він дізнався вранці 03 жовтня 2018 року з смс-повідомлень, будь-яких розпоряджень щодо зняття коштів з рахунку він не надавав, до терміналу за готівкою не звертався, пін код картки нікому не розголошував. Одразу після того, як він дізнався про операції з його карткою, ним було здійснено дзвінок на гарячу лінію банку та заблоковано розрахунки по картці. Після цього, також 03 жовтня 2018 року, він звернувся до головного відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Слов`янськ, отримав виписку про рух коштів по своєму картковому рахунку та повідомив про протиправне зняття належних йому коштів в сумі 62 226,00 грн. Також він повідомив працівникам банку про те, що ліміт його картки на зняття готівки на добу у розмірі 10 000,00 грн., невідомими особами було безперешкодно збільшено без участі власника картки в неробочій час (з 04.36 по 05.36 ранку 03 жовтня 2018 року). У відповідь, керівництво Слов`янського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомило про необхідність перевірки інформації та проведення службового розслідування. Будь-якої інформації банком Клієнту в подальшому надано не було. На неодноразові звернення (усні та письмові) щодо відшкодування незаконно знятих грошових коштів, відповіді не отримано. Вважає, що зняття коштів з його картки стало можливим саме через недосконалість захисту рахунків клієнта ПАТ «Державний ощадний банк України».

Просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 62 226,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів відмовлено у повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не надано доказів, що саме з вини інших осіб та/або представників банку були перераховані кошти з його рахунку. Доказів, які б могли беззаперечно свідчити, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті або незаконному використанню ПІН-коду, кредитної картки або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені, суду не надано. Оскільки, зняття коштів відбулось з фізичним пред`явленням картки, обставини втрати якої до цього часу органом досудового розслідування не встановлені, а тому підстав для задоволення позову відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач - ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольни в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що невірним є висновок суду першої інстанції про те, що реєстрація в системі «Ощад 24/7» відбулась з використанням його мобільного телефону, оскільки його телефон в цій час був вимкнутий. Також невірним є висновки суду першої інстанції про те, що грошові кошти були зняти за допомогою платіжної карти, яка була належним чином ідентифікована. Не відповідає дійсності висновок суду про те, що ним не вжито заходів попередження несанкціонованого використання картки. Суд не надав належної оцінки той обставині, що було збільшено ліміт на зняття готівки в не операційний час з його пенсійного рахунку. Крім того, відповідачем не доведено факт того, що дії або бездіяльність користувача призвела до втрати коштів.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

07 листопада 2019 року представником АТ «Ощадбанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів відзиву зазначив, що доводи позивача про вжиття заходів для попередження несанкціонованого використання платіжної картки з посиланням на витяг з ЄРДР, довідку та лист відділу поліції є необґрунтованими, оскільки дані наведені в них базуються на заявах та поясненнях самого позивача та не підтвердженні належними доказами, як непідтверджена належними доказами і сама обставина викрадення електронного платіжного засобу. Доводи позивача стосовного того, що судом першої інстанції не встановлено факт підвищення ліміту та зняття готівки в сумі 62 226,00 грн. не відповідають дійсності, оскільки судом встановлено, що після блокування системою дій користувача картки у зв`язку із перевищенням встановлених лімітів, відбулася реєстрація в системі «Ощад24/7», за якою слідувало зняття лімітів та після чого відбулося остаточне зняття коштів з рахунку. Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що реєстрація в системі «Ощад24/7» відбулась з використанням мобільного телефону позивача. Доводи позивача на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та посилання на правовий висновок ВСУ від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 є необґрунтованими. Оскільки вищезазначеним висновком ВСУ передбачається відсутність відповідальності користувача лише, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, та вказує на необхідність доведення обставини, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного користування ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції лише, якщо електронний платіжний засіб фізично не пред`являвся та/або електронна ідентифікація не здійснювалась. Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що операції зі зняття готівкових коштів здійснювались у банкоматі із застосуванням електронного платіжного засобу та відповідної ідентифікації.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив їх відхилити.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31 травня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі за текстом - ДКБО) (а.с. 129-156), заява про приєднання № 2960841 (а.с.67). Договір укладено шляхом підписання Заяви про приєднання відповідно до статей 634 та 641 ЦК України (як це визначено згідно пункту 1.1. загальної частини Договір комплексного банківського обслуговування.

На виконання вказаного договору позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_1 /НОМЕР_6 у національній валюті України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видавались іменні платіжні карти, зокрема № НОМЕР_2 .

Позивачу встановлено кредитний ліміт по рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки.

Номер мобільного телефону повідомлений Банку Клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації Клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку в тому числі послугу СМС інформування, та вважається фінансовим номером Клієнта є номер НОМЕР_7 (визначено у блоці №2 заяви про приєднання).

03 жовтня 2018 року в період часу з 05:29 до 05:36 по рахунку № НОМЕР_1 /НОМЕР_6 здійснено операції з зі зняття грошових коштів з зазначеного рахунку у сумі 62 226,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.10). Грошові кошти було знято через банкомат у м. Святогірськ , за адресою: вулиця Івана Мазепи, 5.

03 жовтня 2018 року з карткового рахунку ОСОБА_1 за допомогою платіжної картки № НОМЕР_2 було здійснено наступні операції:

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925649 А0400184 у сумі 5000.00 гривень о 04:36 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925653 А0400184 у сумі 4000.00 гривень о 04:38 год.

03 жовтня 2018 року о 04:48 год. була здійснена реєстрація в системі ДБО «Ощад 24/7», СМС з паролями доступу до реєстрації при цьому надходили на номер телефону - НОМЕР_4 (фінансовий номер Клієнта). Доступ до системи було здійснено з IP адреси 46.133.123.237.

Після зняття встановленого ліміту на зняття готівки з карткового рахунку ОСОБА_1 за допомогою платіжної картки № НОМЕР_2 було здійснено наступні операції:

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925673 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:29 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925675 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:30 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925677 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:31 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925679 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:32 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925683 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:33 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925685 А0400184 у сумі 8000.00 гривень о 05:34 год.;

- видача готівки через АТМ UKR SVJATOGIRSK BRANCH 10004-0570 925689 А0400184 у сумі 4700.00 гривень о 05:36 год.

03 жовтня 2018 року о 09:07 за запитом позивача його платіжну картку було заблоковано за дзвінком до контакт-центру АТ «Ощадбанк».

26 липня 2019 року судом отримане повідомлення Слов`янського ВП Лиманське відділення НП України в Донецькі області №1083/302/01-2019 від 11 липня 2019 року, відповідно до якого, в провадженні даної установи перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000715. Матеріали даного провадження, копії яких долучені до матеріалів цивільної справи, містять заяву ОСОБА_1 від 03 жовтня 2018 року, відповідно до якої останній просить вжити заходи до невідомого, який в період часу з 02 жовтня 2018 року по 03 жовтня 2018 року у с. Яцківка б/в «Топольок», шляхом пошкодження правого переднього скла скоїв крадіжку з автомобіля, належного заявнику.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що саме з вини інших осіб та/або представників банку були перераховані кошти з його рахунку. Доказів, які б могли беззаперечно свідчити, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті або незаконному використанню ПІН-коду, кредитної картки або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені, суду не надано. Оскільки, зняття коштів відбулось з фізичним пред`явленням картки, обставини втрати якої до цього часу органом досудового розслідування не встановлені, а тому підстав для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно умов Договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (заява про приєднання № 2960841 від 31 травня 2016 року ) передбачено, що банк зобов`язується приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, які надходять клієнту та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням Платіжної картки в межах Витратного ліміту.

Відповідно до пункту 4.2 договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), клієнт, підписанням заяви на приєднання беззастережно підтверджує, що на момент укладання Договору повністю розуміє його зміст і погоджується з його умовами. Повний текст договору розміщено на сайті www.oschadbank.ua (пункт 3.1. заяви про приєднання).

При цьому права, обов`язки та відповідальність Сторін при дистанційному обслуговуванні Клієнта обумовлені в ДКБО (розділ 17).

Відповідно до пункту 17.4. Клієнт зобов`язаний:

«17.4.1. забезпечити належний рівень захисту свого Облікового запису в Системі ДБО, а саме: 1) нікому не передавати управління своїм Обліковим записом в Системі ДБО; 2) нікому не передавати в будь-якій формі свої логін та Пароль Облікового запису в Системі ДБО; 3) забезпечити захист свого мобільного телефону та SIM-картки, на номер якої Система ДБО надсилає коди підтвердження операцій; 4) забезпечити антивірусну безпеку своїх інформаційних систем (безперервне використання та своєчасне оновлення антивірусних програм на персональних комп`ютерах, смартфонах, планшетах і т.п.), за допомогою яких він виконує доступ до Системи ДБО. 5) негайно змінити Пароль в Системі ДБО у випадку якщо Пароль, або його частина стала відома іншій особі».

Відповідно до пункту 11.2. розділу ХХ «Особливої частини договору» визначено «Клієнт несе повну відповідальність за всі операції, здійснені з використанням втрачених/викрадених Карток після їх втрати/крадіжки, у випадку неповідомлення Банку про факт втрати/крадіжки Картки, а також за операції, проведені Держателем після розблокування Картки, проведеного в порядку, визначеному цим розділом Договору».

Відповідно до пункту 17.2.9. розділу 17 договору «Інформація щодо здійснених Клієнтом операцій в Системі ДБО фіксується в електронних протоколах, які зберігаються у Банку, і які Сторони домовилися вважати належним та допустимим доказом при розгляді судом або іншим компетентним органом, установою спору між ними або спору за їх участю.»

Тобто, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

Відповідно до Розділу ІХ Договору, укладено між позивачем та АТ «Ощадбанк», встановлено:

9.14 Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2 / CVC2 , строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна , Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

9.15 Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта.

Відповідно до п. 3.1. розділу ХХ «Особливої частини» ДКБО визначено: Сторони визнають, що отримані Банком Розрахункові документи, створені в системі ДБО та підтверджені Паролем Клієнта або ПІН-кодом до системи ДБО, мають таку ж юридичну силу, як і документи, що були подані Клієнтом на паперовому носії та підписані власноруч Клієнтом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні операції підтверджені Паролем клієнта, який є аналогом його власноручного підпису і проведені банківські операції з використанням CMC-коду є операціями, що проведені за власним розпорядженням позивача, за його прямим волевиявленням, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими .

Пунктом 78 Розділу ІІ ДКБО визначено Персональний ідентифікаційний номер / ПІН Набір цифр або набір букв та цифр, що визначений відповідно до спеціального алгоритму, відомий виключно Клієнту (Держателю) та використовується для ідентифікації Клієнта (Держателя) під час здійснення операцій із використанням Картки.

Забезпечення захисту свого ПІН коду, логіну та електронного підпису є обов`язком Клієнту відповідно до ДКБО (пункт 10 розділу ХХ ДКБО).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що навіть якщо персоналізацію від імені позивача проведено сторонньою особою, яка заволоділа карткою, що не доведено, саме позивач - Клієнт несе ризик та негативні наслідки такого незаконного заволодіння, у зв`язку з тим, що ним не вжито заходів попередження несанкціонованого використання картки.

Згідно пункту 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 14.4. Закону статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунка користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Положення Національного банку, від 05 листопада 2014 року, № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів": електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді.

Відповідно до п. 2 Розділу VI Положення Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

В судовому засіданні позивач пояснював, що залишив свою платіжну карту (електронний платіжний засіб) в автомобілі, якій перебував без його нагляду та в подальшому в нього проникли сторонні особи, які викрали цю карту та в подальшому нею скористувались, що свідчить про те, що він не вжив всіх заходів для її надійного зберігання, а тому доводи апеляційної скарги про те, що він надійно зберігав свою платіжну карту є необґрунтованими, наявність камер відеоспостереження на території бази відпочинку, також не забезпечує належне зберігання карти з боку позивача.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 Розділу VI Положення).

Таким чином, враховуючи що при вході до системи дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад 24/7» та проведенні операцій з переказу коштів проведена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення ПІН коду - позивача, відсутності належних доказів щодо проведення операцій сторонніми особами поза волею та бажанням Клієнта, відсутності доказів вини банку, саме позивач несе відповідальність за проведені ним операції по власному рахунку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку , що позивачем не надано доказів, що саме з вини інших осіб та/або представників банку були перераховані кошти з його рахунку, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до п.п.5 Розділу 6 Положення: Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Пунктом 6 Розділу VI Положення, передбачено, що Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до пункту 14.16. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втрата електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що операції по переказу коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 були здійснені за допомогою платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить позивачу та була належним чином ідентифікована, операції зі зняття готівки у банкоматі були проведені коректо з правильним введенням ПІН-коду платіжної картки, який відомий лише клієнту, усі повідомлення про здійснені операції були направлені на фінансовий номер Клієнта - ризик від вказаних збитків несе саме він а не Банк. Будь-які порушення з цього питання з боку Банку відсутні, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано доказів, що саме з вини інших осіб та/або представників банку були перераховані кошти з його рахунку. Доказів, які б могли беззаперечно свідчити, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті або незаконному використанню ПІН-коду, кредитної картки або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені, суду не надано. Оскільки, зняття коштів відбулось з фізичним пред`явленням картки, обставини втрати якої до цього часу органом досудового розслідування не встановлені, а тому підстав для а тому підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, що не входить до повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, отже ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.М. Біляєва

О.І. Корчиста

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий О.О.Тимченко