Дата документу 25.11.2019 Справа № 554/9405/19
Провадження №2/554/2915/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі - Хмельницькій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. В якій прохала: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 18.08.2012 у Центральному ВДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №868. Стягувати з з ОСОБА_2 , аліменти на її користь на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожної з дочок, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 18.08.2012 був зареєстрований шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає надання строку на примирення недоцільним. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Перебуваючи у шлюбних відносинах не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та проживання буде припинено з листопада, коли позивач із дітьми переїде до своєї квартири у м. Харкові. Майнових спорів між сторонами немає. Шлюб розривають вперше. Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. На їх утримання з відповідача стягувати аліменти. Відповідач працює у ТОВ «Астера» та ТОВ «Бомонд Конструкт» директором, отримує заробітну плату. Аліменти нікому не платить. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку, через що звернулася до суду. (а.с.1-3)

21 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу у підготовчому засіданні на 25 листопада 2019 року. (а.с.16)

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.25).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с.26).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Судом встановлено, що сторони з 18 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що складено відповідний актовий запис №868 від 18 серпня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 18 серпня 2012 року. (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 04.12.2012 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 12.11.2015 року (а.с.5,6).

Таким чином, батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є : ОСОБА_2 - батько; ОСОБА_1 - мати.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, батько ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей.

Як слідує із матеріалів справи, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає не достатньо.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як слідує із п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» : що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу батька, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку доходів щомісячно.

Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення ними повноліття, оскільки матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає в недостатньому розмірі.

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 768 грн. 40 коп. (а.с.14).

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Також, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів та 50 % судового збору сплаченого позивачем (768,40+384,20= 1 152,60).

Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований, 18 серпня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис про одруження №868 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити « ОСОБА_2 », прізвище ОСОБА_1 залишити « ОСОБА_1 ».

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Харків, зареєстрована - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову 18 жовтня 2019 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В подальшому стягувати з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Харків, зареєстрована - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Повернути громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці м. Харків, зареєстрованій - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 з державного бюджету 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (сорок) копійок судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви згідно квитанції №38943 від 18 жовтня 2019 року, банк платника АТ «Ощадбанк», отримувач УК у м. Полтава/Шевченків р-н/22030101, банк отримувача ГУ ДКСУ в Полтавській області, код банку 899998.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Позивач - громадянка України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Харків, зареєстрована - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач - громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний тест рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя І.О.Блажко