ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 713/896/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Яремка В.В.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (головуючий у 1 інстанції Кириляк А.Ю.)

встановив :

У травні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами. 27.11.2007р. ОСОБА_1 отримала кредит № б/н у розмірі 15000грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК Україні, відповідачка свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 30.04.2018р. має заборгованість - 66738,16грн., яка складається з наступного: 642,35 грн. - заборгованість за кредитом; 58161,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4280,00,- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3154,20 грн. - штраф (процентна складова).

Провадження 22ц-/822/313/19 Доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.11.2007р. в сумі 66738,16 грн. та 1762грн. судового збору на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. Судом не досліджено та не враховано дії відповідача якими було перервано строки позовної давності. Не враховано, що позичальник частково сплачував кредитну заборгованість, що є наслідком переривання строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Останній платіж проведено 17.09.2015р. Банком подано позовну заяву до суду в травні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Посилалась на те, що нею до закінчення строку дії кредитної картки, тобто до 01.01.2015р. повністю був погашений кредит, тому необхідності отримувати нову кредитну картку не було.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено наступне. 27 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

За договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, які нараховуються на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році.

Відповідач підтвердив свою згоду підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27 листопада 2007 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за договором становить 66738,16грн., яка складається з наступного: 642,35 грн. - заборгованість за кредитом; 58161,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4280,00,- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3154,20 грн. - штраф (процентна складова).

З позовною заявою позивач звернувся до суду 22.05.2018р.

Кредитна картка видана відповідачу строком дії до 01.2015р.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду щодо мотивів відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що кредитна картка видана відповідачу в 2007 році із зазначенням строку дії на картці до 01.2015р.

Відповідно умов і правил надання банківських послуг дані умови регулюють відносини між Банком і Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших послуг, зазначених у заяві. При відсутності на картрахунку карти грошових коштів у розмірі достатньому для оплати послуг банку, для продовження дії карти і при ненадходженні грошових коштів протягом 3-х місяців з моменту закінчення строку дії карти, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. Вказана комісія стягується Банком за перебігом вказаного в цьому пункті строку -щомісячно. У разі, якщо залишок на картрахунку менше розміру комісії, встановленої тарифами Банку, то розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється у розмірі залишку на картрахунку Держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному картрахунку карти останній закривається.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

З аналізу вказаних пунктів в сукупності вбачається, що вказані умови передбачають автоматичне пролонгування не терміну дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, визначеного у заяві, а лише умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Між тим умови продовження строку дії карти визначені у розділі 3 правил користування платіжною карткою. Зокрема передбачено, що строк дії картки зазначений на лицьовому боці картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня місяця. По закінченню строку дії термін дії відповідної картки продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Строк дії картки миттєвого випуску продовженню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, не має.

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у травні 2018 році.

З наданої відповідачем кредитної картки вбачається, що дія картки закінчилась в січні 2015 року. Відповідно до умов договору строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії платіжної картки. Отже, доводи апелянта, щодо здійснення відповідачем погашень заборгованості після закінчення строку дії картки, є безпідставними.

Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Дія картки закінчилась у січні 2015 року, а позов подано 22 травня 2018 року, отже, після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просила відповідач в суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Отже, враховуючи, що дія картки закінчилась у січні 2015 року, право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу цього строку.

Враховуючи зазначені обставини, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК слід змінити, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права, та вказати, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді передбачених договором процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору не підлягає задоволенню за безпідставністю цих вимог, а не за пропуском строку давності. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 374, п.4 ч.1 ст.376, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року змінити.

Вказати, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді передбачених договором процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору не підлягає задоволенню з підстав, викладених у мотивувальній частині.

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 15 березня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді : (підписи)

Вірно з оригіналом :