КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 370/2288/18

номер провадження: 22-ц/824/882/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року у складі судді Тандира О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»), третя особа: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України(далі - ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України), про звільнення майна з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що 04 вересня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ДочірнійБанк Сбербанку Росії» (далі - ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - АТ «Сбербанк»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 01-09-08/ФО, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 2 300 000 доларів США, терміном на 60 місяців.

26 лютого 2010 року на забезпечення вищевказаного кредитного договору між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку належні йому на праві власності домоволодіння, загальною площею 253,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,2680 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Макарівський район, Колонщинська сільська рада, с. Березівка.

Зазначала, що 18 травня 2018 року між AT «Сбербанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Аврора Стайл» (далі - ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл») укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №01-09-08/Ф0 від 04 вересня 2008 року, з усіма змінами і доповненнями до нього, за умовами якого до ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором, а також права, що забезпечують виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, зокрема, за договором іпотеки від 26 лютого 2010 року.

В подальшому, 21 травня 2018 року між ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №01-09-08/00 від 04 вересня 2008 року, з усіма змінами і доповненнями до нього, за яким до ОСОБА_1 перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором, в тому числі, право грошової вимоги заборгованості за кредитом, процентами, що належать до сплати за користування кредитними коштами, а також права, що забезпечують виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, зокрема, за договором іпотеки від 26 лютого 2010 року.

Вказувала, що ОСОБА_2 порушив умови основного зобов'язання, а тому у неї відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.4 договору іпотеки виникло право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Однак ОСОБА_1 позбавлена можливості скористатись вказаним правом, оскільки 08 червня 2011 року ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українивинесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2047/10, виданого 27 травня 2011 року Обухівським районним судом Київської області на виконання рішення апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 390 361 грн 97 коп. та судових витрат у розмірі 2 790 грн. В рамках даного виконавчого провадження 09 грудня 2013 року постановою ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українинакладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. Відомості про арешт внесені до Державного реєстру речових прав 16 грудня 2013 року, номер обтяження 3859364. Оскільки арешт був накладений на все майно ОСОБА_2, то він також поширюється й на домоволодіння та земельну ділянку, які передані в іпотеку ЗАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії».

Зазначала, що оскільки право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмета іпотеки виникло раніше ніж набрало законної сили рішення суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» та накладено арешт на все майно ОСОБА_2, в тому числі, на предмет іпотеки, то в силу положень ст.3 Закону України «Про іпотеку» вона має першочергове право перед ПАТ «Родовід Банк» на задоволення своїх вимог, забезпечених іпотекою.

З урахуванням наведеного позивач просила звільнити з-під арешту домоволодіння, загальною площею 253,60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,2680 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Макарівський район, Колонщинська сільська рада, с. Березівка, що належать ОСОБА_2 на праві власності, який було накладено постановою ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українипро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 грудня 2013 року.

Рішенням Макарівського районного суд Київської області від 06 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Звільнено з-під арешту домоволодіння, загальною площею 253,60 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2, виданого 28 грудня 2009 року на підставі рішення виконкому Колонщинської сільської ради № 97 від 10 грудня 2009 року та земельну ділянку площею 1,2680 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Макарівський район, Колонщинська сільська рада, с. Березівка, що належить ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 25 листопада 2009 року, який було накладено постановою ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українипро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 грудня 2013 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що на час ухвалення рішення виконавче провадження ВП №27329980 з примусового виконання виконавчого листа №2-2047/10, виданого Обухівським районним судом Київської області про стягнення коштів із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» триває. Таким чином, накладений 09 грудня 2013 року державним виконавцем арешт на все майно боржника є правомірним.

Вказує, що висновок суду про те, що право позивача на першочергове задоволення своїх грошових вимог виникло раніше ніж набрало законної сили рішення суду від 21 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором є помилковим, оскільки зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором №77.2/СК-253.07.2, укладеного з ПАТ «Родовід Банк» у 2007 році передбачає взяття ним на себе значної фінансово-правової відповідальності, пов'язаної з належним, своєчасним і повним виконанням умов кредитного договору. Тому ПАТ «Родовід Банк» вважає, що право вимагати виконання ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором у конкретні терміни та стягнення суми заборгованості виникли у нього в 2007 році, тобто після укладення між ним та ОСОБА_2 кредитного договору і таке право було закріплено в рішенні апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року.

Крім того зазначає, що оскаржуване рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна боржника створює ризик для забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення заборгованості, що може призвести до неможливості банку відновити своє порушене право на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» є безпідставними. Зазначає, що сам по собі факт укладення кредитного договору між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк» не надає банку прав чи вимог на майно боржника, яке не передавалось йому для забезпечення виконання умов даного кредитного договору. Таке право на звернення стягнення на майно боржника у ПАТ «Родовід Банк» виникло лише у 2011 році, тобто після набрання законної сили рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення. Тому висновок суду про те, що право позивача на першочергове задоволення своїх вимог виникло раніше ніж набрало законної сили рішення суду від 21 лютого 2011 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором, є правильним. Просить апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладений постановою ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українивід 09 грудня 2013 року арешт на предмет іпотеки порушує права ОСОБА_1, як іпотекодержателя. Тому суд дійшов висновку, що арешт з предмету іпотеки, накладений органом державної виконавчої служби, підлягає зняттю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 вересня 2008 року між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 01-09-08/ФО, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 2 300 000 доларів США, терміном на 60 місяців (а.с.8-17).

26 лютого 2010 року на забезпечення вищевказаного кредитного договору між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку домоволодіння, загальною площею 253,60 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 28 грудня 2009 року, та земельну ділянку площею 1,2680 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, с. Березівка та належить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 25 листопада 2009 року (а.с.22-30).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

18 травня 2018 року між AT «Сбербанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» укладено договір №28-1_1 відступлення права вимоги за кредитним договором №01-09-08/Ф0 від 04 вересня 2008 року, відповідно до умов якого AT «Сбербанк» відступає (передає) ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, а також права, що забезпечують виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, зокрема, за договором іпотеки від 26 лютого 2010 року, укладеного між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2

21 травня 2018 року між ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» та ОСОБА_1 укладено договір №21/05-1 відступлення права вимоги за кредитним договором №01-09-08/Ф0 від 04 вересня 2008 року, за умовами якого ТОВ «Факторингова компанія «Аврора Стайл» відступає (передає) ОСОБА_1 право вимоги до за кредитним договором, а також права, що забезпечують виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, зокрема, за договором іпотеки від 26 лютого 2010 року, укладеного між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 (а.с.34-45).

Матеріали справи не містять даних про те, що вказаний вище кредитний договір від що 04 вересня 2008 року, договір іпотеки від 26 лютого 2010 року, договір про відступлення права вимоги від 18 травня 2018 року та договір відступлення права вимоги від 21 травня 2018 року, у встановленому порядку визнані недійсними, а тому ці договори в силу ст.204 ЦК України є правомірними, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов'язки.

Таким чином ОСОБА_1 на час звернення до суду з указаним позовом має право на задоволення своїх вимог, забезпечених іпотекою згідно з договором іпотеки від 26 лютого 2010 року та вимог Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання

Таке застереження передбачене пунктом 6.4. договору іпотеки, укладеного між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 (а.с. 28).

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору від 04 вересня 2008 року, а тому у ОСОБА_1 виникло право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 червня 2011 року постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українивідкрито виконавче провадження № 27329980 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2047/10, виданого 27 травня 2011 року Обухівським районним судом Київської області на виконання рішення апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 390 361 грн 97 коп. та судових витрат у розмірі 2 790 грн (а.с.31).

Також встановлено, що постановою головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції Українивід 09 грудня 2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2047/10 від 27 травня 2011 року на підставі заяви стягувача ПАТ «Родовід Банк» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. Відомості про арешт внесені до Державного реєстру речових прав 16 грудня 2013 року, номер обтяження 3859364 (а.с.32).

Оскільки арешт був накладений на все майно боржника ОСОБА_2, то він також поширюється на спірне домоволодіння та спірну земельну ділянку, які були передані в іпотеку ЗАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії».

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 54 «Про виконавче провадження», у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Установивши, що право іпотекодержателя згідно з умовами договору іпотеки від 26 лютого 2010 року на першочергове задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмета іпотеки виникло раніше ніж набрало законної сили рішення апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 390 361 грн 97 коп. та судових витрат у розмірі 2 790 грн, в рамках примусового виконання якого було накладено арешт на все майно ОСОБА_2, в тому числі на предмет іпотеки, та враховуючи, що до ОСОБА_1 перейшли права іпотекодержателя даного майна, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до положень ст.3 Закону України «Про іпотеку» позивач має першочергове право перед ПАТ «Родовід Банк» на задоволення своїх вимог, забезпечених іпотекою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на спірне домоволодіння та спірну земельну ділянку - предмет іпотеки порушує права ОСОБА_1, як іпотекодержателя, тому це майно підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 183/4363/16 та від 20 лютого 2019 року у справі № 278/2661/16-ц.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що право вимоги виконання ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором у конкретні терміни та стягнення суми заборгованості у ПАТ «Родовід Банк» виникло в 2007 році, тобто після укладення між ним та ОСОБА_2 кредитного договору №77.2/СК-253.07.2, не заслуговують на увагу, так як ці обставини не спростовують висновків суду про наявність підстав для зняття арешту з предмету іпотеки, оскільки накладення арешту на предмет іпотеки порушує права ОСОБА_1, як іпотекодержателя.

Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: