У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши заяву позивача та представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

26.11.2019 року позивач та його представник звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-який об`єкт нерухомого майна, що належить будь-кому з відповідачів, який зазначений у витягах з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в межах суми позову, а також заборони відповідачам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна. Заява мотивована тим, що сума збитків є значною, а відповідачі відмовляються в добровільному порядку відшкодувати шкоду, при цьому згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі мають реальну можливість добровільно відшкодувати спричинену шкоду, але не мають бажання. Відмова відповідачів добровільно відшкодувати шкоди дає підстави позивачу вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом позову є відшкодування шкоди, у зв`язку із залиттям квартири. Розмір шкоди позивачем визначений у розмірі 366070, 88 грн.

У письмовому клопотанні позивач та його представник вказують, як підставу для забезпечення позову, те, що сума збитків є значною, відповідачі відмовляються в добровільному порядку відшкодувати шкоду, при цьому згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі мають реальну можливість добровільно відшкодувати спричинену шкоду, але не мають бажання. Відмова відповідачів добровільно відшкодувати шкоди дає підстави позивачу вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Але при цьому слід зазначити, що будь-яких належних доказів на підтвердження викладеного у заяві стороною позивача не надано. Також не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі мають намір відчужити належне їм нерухоме майно, що існує загроза невиконання судового рішення.

Також слід зазначити, що позивач та його представник у заяві про забезпечення позову просять вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на будь-який об`єкт нерухомого майна, що належить будь-кому з відповідачів, який зазначений у витягах з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в межах суми позову, а також заборони відповідачам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

При цьому стороною позивача не конкретизовано, на який саме об`єкт нерухомого майна слід накласти арешт, а також які саме дії слід заборонити вчиняти щодо вказаного майна.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, обґрунтованість вказаної заяви, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви позивача та представника позивача про забезпечення позову немає, а тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача та представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська