Справа № 274/4076/19
Провадження № 2/0274/1932/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" листопада 2019 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Поступайло Х.О.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних, інфляційної складової та відшкодування моральної шкоди,-
08.07.2019 ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 25 920,00 грн, 3 % річних у розмірі 690,00 грн, втрат від інфляції у розмірі 2 679,48 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від повернення коштів за договором позики. Крім того, у зв`язку із неповерненням коштів вчасно, ОСОБА_1 постійно перебуває у знервованому стані, відчуває розгубленість та почуття образи.
Ухвалою від 19.08.2019 у справі відкрито спрощене провадження.
Відповідно до поданої заяви представник позивача, адвокат Ковальчук А.О. позов підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання.
Зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді.
У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до статей 1046, 1047 частини другої ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (стаття 545 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд відмовляє у стягненні інфляційних втрат, внаслідок несвоєчасного повернення грошових коштів у розмірі 2679, 48 грн, з таких підстав.
Як зазначено вище, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Проте згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає.
А тому норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Суд також відмовляє у стягненні грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Договором, укладеним між сторонами не встановлено відповідальності за порушення зобов`язань у виді відшкодування моральної шкоди.
Норми закону, що регулюють правовідносини щодо договору позики також не передбачають відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору щодо повернення позики.
Положення частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (зокрема частина третя статті 39, частина друга статті 200, частина друга статті 216, частина третя статті 225 ЦК України тощо).
Суд також частково стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, виходячи з наявного розрахунку вартості послуг адвоката Ковальчука А.О. (а.с. 32) - у розмірі 1000 грн, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та фактичного вчинення адвокатом процесуальних дій у цій справі.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 520, 40 грн судового збору та 1000 грн витрат на правничу допомогу, а всього 1520,4 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення повного тексту.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 23.11.2019
Суддя І.Ю. Хуторна