Номер провадження: 22-ц/813/2017/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання вимоги про виселення незаконною та такою, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання вимоги про виселення незаконною та такою, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою до суду надано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, але не виключно: Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та іншим суб`єктам Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, та які вправі вчиняти реєстраційні дії відповідно до чинного законодавства України, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо садового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 156,8 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06 га.; заборони ПАТ «Укрсоцбанк» та будь-яким інший особам вчиняти будь-які дії щодо переоформлення/реєстрації права власності на спірний садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він розташований.

Обґрунтовуючи заяву тим, що 04 серпня 2018 року позивачем була отримана вимога ПАТ «Укрсоцбанк» про виселення за вих. №1164 від 16 липня 2018 року. Вказаною вимогою ПАТ «Укрсоцбанк» вимагає добровільно звільнити житлове приміщення, яке є предметом іпотеки з обов`язковим зняттям всіх мешканців зазначеного житла з реєстраційного обліку. При цьому, ПАТ «Укрсоцбанк» зазначив, що в разі невиконання вказаної вимоги, буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає вказану вимогу незаконною. ПАТ «Укрсоцбанк» може здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на своє ім`я.

Заявник вважає, що таке звернення стягнення на предмет іпотеки може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та призведе до позбавлення позивача належного йому майна, яке є єдиним місцем її проживання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21 листопада 2019 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, в редакції чинної на час вирішення цього процесуального питання, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа №522/13965/18 за позовом представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» №1164 від 16 липня 2018 року про виселення незаконною та такою, що не підлягає виконанню.

Одночасно представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, але не виключно: Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та інший суб`єктам Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, та які вправі вчиняти реєстраційні дії відповідно до чинного законодавства України, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо садового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 156,8 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06 га.; Заборони ПАТ «Укрсоцбанк» та будь-яким інший особам вчиняти будь-які дії щодо переоформлення/реєстрації права власності на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 156,8 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06 га, мотивуючи тим, що 04 серпня 2018 року позивачем була отримана вимога ПАТ «Укрсоцбанк» про виселення за вих. №1164 від 16 липня 2018 року. Вказаною вимогою ПАТ «Укрсоцбанк» вимагає добровільно звільнити житлове приміщення, яке є предметом іпотеки з обов`язковим зняттям всіх мешканців зазначеного житла з реєстраційного обліку. При цьому, ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що в разі невиконання вказаної вимоги, буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає вказану вимогу незаконною. ПАТ «Укрсоцбанк» може здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на своє ім`я. За таких підстав заявник вважає, що таке звернення стягнення на предмет іпотеки може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та призведе до позбавлення позивача належного йому майна, яке є єдиним місцем її проживання.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрсоцбанк» може здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на своє ім`я, що може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Беручи до уваги предмет спору та враховуючи обставини викладені в заяві про забезпечення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову

При цьому суд вважав, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, викладених у п. 4 постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5).

Одним з критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення у майбутньому.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У позовній заяві зазначено, що 20 липня 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був укладений договір кредиту №661/Ф03.14/233, за яким Банк надав позичальнику кредит в розмірі 95 000 швейцарських франків, зі сплатою 10% річних на строк до 19 липня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачкою ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Вінницьким Б.В., зареєстрований в реєстрі за №365, за яким вона передала в іпотеку Банку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на які розташований вказаний садовий будинок.

04 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримала вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» №1164 від 16 липня 2018 року про виселення, у якій Банк вимагає добровільно звільнити житлове приміщення. Яке є предметом іпотеки з обов`язковим зняттям всіх мешканців зазначеного житла з реєстраційного обліку.

Вона вважає, що вказана вимога є незаконно та такою, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), з`ясовуючи обставини, викладені в позовні заяві, документи, додані до позовної заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В матеріалах справи відсутні докази у підтвердженні того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 21 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко