БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/176/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши питання щодо передачі до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на утримання їх дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі 2500 грн щомісячно до повноліття дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в звязку з неправильною поведінкою чоловіка з весни 2017 року вона з дочкою залишила його та переїхала проживати до своїх батьків, 06 квітня 2018 року шлюб між ними було розірвано, дочка перебуває на її повному утриманні, тоді як відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча спроможний це робити.

Питання щодо передачі справи до іншого суду розглянуто без виклику учасників справи й відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши дане питання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Усталена практика Європейського суду з прав людини визначає, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», а й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення в справах «Занд проти Австрії», «ОСОБА_4 проти України», «Сокуренко і Стригун проти України», «Посохов проти Росії» та ін.).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд ухвалою передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальними правилами підсудності справ, визначеними ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, за правилами альтернативної підсудності, встановленими ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Системний аналіз зазначених положень закону, які регламентують визначення територіальної юрисдикції (підсудності) справ, вказує на те, що законодавець прив'язує юрисдикцію судів до місця реєстраційного обліку сторін у справі.

В позовній заяві ОСОБА_1 адресою свого місця проживання вказує с. Кинашівка Борзнянського району Чернігівської області, вул. Сагайдачного, 4-д, на підтвердження чого додає довідку Борзнянської міської ради №742 від 21.02.2019р.

Однак, в цій довідці зазначено, що за вказаною адресою позивачка фактично проживає без реєстрації, тобто у встановленому законом порядку дане місце проживання або перебування ОСОБА_1 не зареєстроване.

Натомість, згідно копії паспорту ОСОБА_1, доданого нею до позовної заяви, її зареєстрованим місцем проживання (перебування) є м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в м. Києві та Київській області від 04.03.2019р. відповідач по справі ОСОБА_2 також на території Борзнянського району Чернігівської області не зареєстрований, а місцем його реєстраційного обліку є м. Київ, Дніпровський район, бул. Верховної Ради, 16, кв.58, як то і зазначено позивачкою в заяві.

Зміст позовної заяви та додані до неї документи не дають суду підстав для віднесення виниклого між сторонами спору до виключної підсудності (ст.30 ЦПК України), тобто до юрисдикції Борзнянського районного суду Чернігівської області.

Розірвання шлюбу між сторонами проводилося Києво-Святошинським районним судом Київської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання позивачки.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана справа непідсудна Борзнянському районному суду Чернігівської області й підлягає направленню до Києво-Святошинського районного суду Київської області, територіальна юрисдикція якого поширюється на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивачки.

Згідно з ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 27-32, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини передати на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Здійснити передачу даної цивільної справи з Борзнянського районного суду Чернігівської області до Києво-Святошинського районного суду Київської області не пізніше пяти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець