Номер провадження 2/754/962/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м.Києва про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною частковою власністю, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною власністю, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі із колишньою дружиною ОСОБА_6, подружжям було набуто квартиру за АДРЕСА_1, яка відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.02.2012 року по справі № 2-48/12 була розділена між подружжям у рівних частках: визнано право власності по Ѕ частини квартири кожному, а також встановлено порядок користування зазначеною квартирою, яким суд врахував інтереси неповнолітньої доньки колишньої дружини.

09.01.2013 р. позивач дізнався, що колишня дружина ОСОБА_6 продала належну їй частку квартири ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, шляхом отримання листа від нового власника частки квартири ОСОБА_4- відповідачка, в якому відповідачка, крім зробленої пропозиції придбання частки належної позивачу, запропонувала порядок користування спільною частковою власністю, а саме: за бажанням позивача, забезпечено вільний доступ до ізольованої кімнати площею 17,1 кв. м. з метою використання на власний розсуд площі 5,9кв.м або матеріальну компенсацію за тимчасове використання житлової площі 5,9 кв. м. Позивач погодився на пропозицію відповідачки викупити належну йому частку найближчим часом.

23.04.2014 року відповідачка ОСОБА_4 подарувала ј частину спірної квартири своєму сину ОСОБА_5

Позивачем 22.11.2014 р. було подаровано 1/8 частку квартири своїй доньці ОСОБА_2

23.10.2014 р. позивачем було зроблено офіційну пропозицію відповідачу шляхом надсилання нотаріально посвідчену заяву про намір продати частку у спільній квартирі. Однак відповіді від відповідача не надійшло.

Фактичне користування квартирою відбувається наступним чином: відповідачі у складі сім'ї з двох осіб з січня 2013 року користуються двома житловими кімнатами - 17,1 кв. м., та 12,6 кв. м., а позивачі у складі сім'ї з чотирьох осіб - кімнатою 18,8 кв. м.. У спільному користуванні перебувають приміщення кухні, туалету, ванної кімнати, коридор.

Оскільки відповідачі безпідставно на власний розсуд встановили замок до міжкімнатних дверей та повністю обмежили можливість користування спільною кімнатою, позивач неодноразово звертався до них з проханням припинити чинити будь-які дії, що унеможливлюють користування спільною власністю.

06.04.2015 року позивач надсилав відповідачам рекомендований лист із проханням демонтувати замок з вхідних дверей та надати можливість користуватися його часткою в кімнаті площею 12,6кв.м. 16.03.2017 року аналогічно надіслав на адресу відповідачам претензію щодо демонтування замка. Однак, відповідачі жодним чином не відреагували на звернення позивачів, а навпаки почали припускатися до нечемних вчинків.

З огляду на викладене позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між власниками, наступним чином:

-Житлову кімнату площею 17,1кв.м надати в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5

-Житлову кімнату площею 18,8кв.м надати в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дітьми

-Житлову кімнату площею 12,6кв.м надати в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із дітьми строком на чотири календарних роки з моменту набрання рішення суду законної сили, а зі спливом цього строку залишити у спільному користуванні усіх співвласників, пропорційно їх часткам у власності

-Приміщення кухні, коридору, вбиральні, ванної кімнати залишити у загальному користуванні співвласників квартири та членів їх сімей.

Та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачам у користуванні спільним житлом та визначити порядок користування спірним житлом.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила в задоволені позовних вимог відмовити.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання повідомлені належним чином

Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.02.2012р., за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_6 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 видалено ОСОБА_1 в користуванні ізольовану кімнату житловою площею - 15,1кв.м та лоджією, а ОСОБА_6 з донькою Анастасією ізольовану кімнату житловою площею - 17,1кв.м тв. Кімнату 10,1кв.м, а місця спільного користування в квартирі залишено у їх загальному користуванні (а.с.9-13).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири від 14.12.2012р., ОСОБА_6 передала у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність Ѕ частину квартири за номером АДРЕСА_1, яка належала продавця на праві власності на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.02.2012р. та додаткового рішення Деснянського районного суду від 03.04.2012р. та ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 03.04.2012р. (а.с.16).

09.01.2013р. відповідач ОСОБА_4 звернулась з пропозицією до ОСОБА_1, в якій зазначає, що за бажанням останнього, йому забезпечено вільний доступ до ізольованої кімнати площею 17,1кв.м з метою використання на свій розсуд площі 5,9кв.м, що належить йому та за умови згоди з боку ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_4 висловлює готовність на матеріальну компенсацію за тимчасове використання житлової площі 5,9кв.м, яка належить йому (а.с.15).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2014р. відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири (а.с.18-19).

23.10.2014р. ОСОБА_4 нотаріально завірила заяву до ОСОБА_1, в якій повідомляє про намір продати належну їй Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до копії договору дарування ј частини квартири від 23.04.2014р., ОСОБА_4 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_5 прийняв у власність ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

Відповідно до копії договору дарування частини квартири від 22.11.2014р., ОСОБА_1 передав безоплатно, а ОСОБА_2 прийняла в дар ј частину квартири від належної дарувальнику Ѕ частини квартири, що складає 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Отже, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в наступних частинах: ОСОБА_1 - 3/8 частини, ОСОБА_2 - 1/8 частини, ОСОБА_4 - 2/8 частини та ОСОБА_5 - 2/8 частини.

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, остання складається з трьох житлових кімнат площами 18,8кв.м, 17,1кв.м та 12,6кв.м (а.с.27-28).

06.04.2015р. ОСОБА_1 звернувся письмово до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про припинення будь-яких дій, що унеможливлюють реалізацію ОСОБА_1 в користуванні частиною його власності та демонтаж замка з вхідних дверей (а.с.33).

Вищевказане письмове звернення отримано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.04.2015р., відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34-35).

16.03.2017р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з претензією до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про добровільне припинення дій, що унеможливлюють реалізацію права користування частиною власності позивачів (а.с.36)

Вищевказане письмове звернення отримано ОСОБА_4 10.04.2017р., відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.37).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положенням ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п.14. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначаючи порядок користування квартирою, відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд вважає, що будуть порушені права як позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 так і відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вилити кожному власнику кімнати площами, що відповідають їх частці у власності не вбачається можливим, а тому позовні вимоги щодо встановленні порядку користування квартирою не підлягають задоволенню.

З пояснень учасників справи, встановлено, що між сторонами наявний спір щодо користування кімнатою, площею 12,6кв.м, якою користуються відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, встановивши замки на двері вказаної кімнати.

Враховуючи неможливість визначення порядку користування, суд вважає, що відповідачами чинять перешкоди позивачам в користуванні житловою кімнатою, площею 12,6кв.м.

З огляду на викидане, суду вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні кімнатою житловою площею 12,6кв.м в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом зобов`язання демонтувати замок між кімнатних дверей до кімнати.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 358, 369, 383 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м.Києва, про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною частковою власністю - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні кімнатою житловою площею 12,6кв.м в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом зобов`язання демонтувати замок між кімнатних дверей до кімнати.

В позовних вимогах щодо визначення порядку користування квартирою - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 Амаяківнина в дохід держави судовий зібр в розмірі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий зібр в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі

-ОСОБА_1 РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

-ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідачі

-ОСОБА_4, РНОКПП - НОМЕР_3, місце проживання - АДРЕСА_1.

-ОСОБА_5, РНОКПП - НОМЕР_4, місце проживання - АДРЕСА_1.

Суддя