ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №592/7627/19

Номер провадження 22-ц/816/5233/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 жовтня 2019 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у травні 2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на свою користь в рахунок компенсації моральної шкоди по 500 000,00 грн кожному.

Свої вимоги мотивували тим, що їх син ОСОБА_3 24.03.2014 року мобілізований Сумським обласним військовим комісаріатом до Збройних сил України (далі ЗСУ). Військову службу ОСОБА_3 проходив у військовій частині НОМЕР_1 та приймав участь в бойових діях. Вказували, що 10.10.2014 року під час виконання обов`язків військової служби ОСОБА_3 загинув від умисних дій старшого лейтенанта ЗСУ ОСОБА_4 , який пострілом з табельної зброї заподіяв ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер. 27.07.2015 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 414 КК України до трьох років позбавлення волі. Загибель рідної людини спричинила їм тяжкі емоційні страждання, загиблий був молодий і здоровий чоловік, відчуття його безповоротної втрати викликає у них тяжкі душевні страждання і відчуття безмежного горя, чим було завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з військової частини, яка несе відповідальність за дії ОСОБА_4 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.10.2019 року позов задоволено частково та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок компенсації моральної шкоди по 50 000,00 грн кожному.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що військовослужбовець ОСОБА_3 грубо порушив військову дисципліну щодо виявлення поваги до командирів (начальників), сприянні їм у підтриманні порядку і дисципліни, у тримання від шкідливих звичок, а старший лейтенант ОСОБА_4 характеризувався як грамотний командир, досвідчений у військовій справі. Крім того, зазначена подія сталася під час дії в Україні особливого періоду та безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції, а зброя, з якої був здійснений постріл, є особистою зброєю офіцера та на той час була закріплена за військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 . Вказує, що матеріали справи не містять доказів протиправних дій, рішень або бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , що виключає відповідальність останньої у відшкодуванні шкоди. Також, проходження військової служби регулюється спеціальними законами і відповідно до них позивачі вже отримали одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю їх сина.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Макаренко О.С. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду без мін. Вказує, що посилання в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки вина ОСОБА_4 доведена судовим рішенням, а загиблий ОСОБА_3 жодного дисциплінарного чи адміністративного стягнення за порушення дисципліни під час проходження служби, згідно матеріалів справи, не мав.

Представник відповідача доводи скарги підтримав та просив задовольнити.

Позивачі та їх представник проти скарги заперечили та просили рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок відшкодувати моральну шкоду завдану позивачам у справі, яку їм було заподіяно внаслідок порушення правил поводження зі зброєю військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що заподіяло смерть сина позивачів, покладається на Військову частину НОМЕР_1 . При визначенні розміру моральної шкоди, місцевий суд виходив з характеру та обсягу страждань позивачів, засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 , заступника командира батареї озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

З вказаного вироку встановлено, що 24.03.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» призвані ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за мобілізацією на особливий період у військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) з місцем постійної дислокації у місті Суми.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 60 від 24.03.2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду заступника командира батареї з озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом № 60 від 24.03.2014 року ОСОБА_3 призначено на посаду оператора 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

11.03.2014 року ОСОБА_4 видано у службове користування пістолет Макарова НОМЕР_3 .

10.10.2014 року близько о 18 год. 00 хв. офіцер ОСОБА_4 на території базового табору поблизу с. Підгородне Артемівського району Донецької області, маючи при собі закріплену табельну зброю - пістолет Макарова серії НОМЕР_3 , вишикував підлеглих військовослужбовців 8 батареї разом з молодшим сержантом ОСОБА_3

ОСОБА_4 , не маючи передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, порушуючи правила поводження зі зброєю, діючи з метою примусити підлеглого молодшого сержанта ОСОБА_3 до дотримання військової дисципліни, дістав з кобури ввірену йому для службового користування зброю - пістолет Макарова серії НОМЕР_3 , споряджений бойовими набоями калібру 9мм, та здійснив із нього один постріл в землю поруч із собою.

Далі офіцер ОСОБА_4 , зброю не розрядив, прапорець запобіжника пістолета у положенні «запобігання» не перевів, продовжуючи порушувати правила поводження зі зброєю за відсутності передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, тримаючи ввірений для службового користування пістолет Макарова серії НОМЕР_3 зверху вниз у кисті зігнутої в лікті правої руки, перебуваючи навпроти молодшого сержанта ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність патрона в патроннику, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча, усвідомлюючи вогневі властивості зброї, повинен був і міг їх передбачити, у ході сутички з останнім під час зменшення дистанції один від одного, докладаючи обома руками фізичних зусиль з метою відштовхнути його, мимовільно натиснув на хвіст спускового гачка пістолету, що призвело до несанкціонованого одиночного пострілу з нього, внаслідок якого ОСОБА_3 заподіяно смерть.

Судом встановлено, що позивачі є батьками загиблого ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних сил України воно набуває статусу військового майна.

Військове майно це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних сил України (стаття 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України»).

За змістом частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами Збройних сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Частиною першою статті 137 Господарського кодексу України визначено, що правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 243/10982/15-ц.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на Військову частину НОМЕР_1 , як на володільця на праві оперативного управління військового майна, зокрема вогнепальної зброї, з якої ОСОБА_3 було заподіяно смерть, покладено обов`язок з відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди Військовою частиною НОМЕР_1 спростовуються вищенаведеним.

Крім того, слід зазначити, що у свої постанові від 21.11.2018 року у справі №592/4160/17 (за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа військова частина НОМЕР_1 , про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю ОСОБА_3 ) колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що належним відповідачем у вказаній справі є Військова частина НОМЕР_1 .

Що стосується розміру моральної шкоди то слід зазначити наступне.

За частиною 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, правильно врахував конкретні обставини справи, поведінку винного та потерпілого у даному інциденті, характер та обсяг фізичних душевних страждань позивачів, їх тривалість та керувався засадами розумності, добросовісності, виваженості та справедливості.

Доводи скарги про те, що подія сталася під час дії в Україні особливого періоду та безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції, не заслуговують на увагу, оскільки вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2015 року, який набрав законної сили, було встановлено про порушення ОСОБА_4 . Статуту внутрішньої служби ЗС України на території базового табору військової частини, а не під час виконання певного військового завдання на території проведення антитерористичної операції.

Доводи скарги з приводу виплати позивачам грошової одноразової допомоги у зв`язку зі смертю їх сина ОСОБА_3 також не заслуговують на увагу, оскільки дана виплата є додатковою спеціальною гарантією держави щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, передбаченою Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не ставиться в залежність від порушеного права особи, натомість відшкодування моральної шкоди пов`язане з порушенням прав позивачів у зв`язку зі смертю їхнього сина, що є підставою для відшкодування такої шкоди відповідно до норм ЦК України. Крім того, дана грошова соціальна допомога виплачується Міністерством оборони України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

І.В. Орлов