ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9150/18

Номер провадження 22-ц/816/1432/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року в складі судді Хитрова Б. В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», уточнивши вимоги (а.с. 27), просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із основної та додаткової заробітної плати, у тому числі суми індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 36808 грн. 00 коп.

В іншій частині відмовлено за недоведеністю.

Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати у вищевказаній частині та ухвалити нове рішення про задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

Доводи скарги позивач мотивує тим, що з об'єктивних причин не могла надати до суду відповідних доказів, якими вона обґрунтовувала заявлені вимоги, а саме про: розмір заборгованості із виплати сум, які є складовими заробітної плати, включаючи індексацію, компенсацію втрати частини заробітної плати, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, а також періоди затримки проведення виплат та розміри середньоденної та середньомісячної заробітної плати. Зокрема, вона багато разів зверталась до відповідача про надання доказів з відповідною інформацією щодо належних їй до виплат сум, однак її заяви залишись без належного реагування. Крім того, як вона вказала, суд першої інстанції ухвалами від 23 липня 2018 року та від 17 вересня 2018 року зобов'язував товариство надати відповідну інформацію, проте, у встановлений законом строк судові рішення виконані не були. У зв'язку із зазначеним позивач не погоджується з висновком місцевого суду про те, що саме вона в порушення вимог ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. При цьому, позивач звертає увагу на ту обставину, що у прохальній частині позовної заяви та у клопотанні вона просила суд витребувати у відповідача належно завірені документи. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що оскільки у день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку, тому відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України вона має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також, рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідач ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» оскаржило в апеляційному порядку, подавши 22 січня 2019 року апеляційну скаргу.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху.

ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» було запропоновано у строк не більше десяти днів з дня вручення копії ухвали сплатити судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп., для підтвердження чого надати Сумському апеляційному суду оригінал квитанції про сплату судового збору у вищезазначеному розмірі. При цьому, заявнику було роз'яснено, що у разі невиконання цих вимог, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ураховуючи, що відповідач не виконав вимоги вищевказаної ухвали від 11 лютого 2019 року, тому ухвалою Сумського апеляційного суду від 12 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» визнано неподаною та повернути її особі, яка подала скаргу.

Таким чином, рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості із заробітної плати сторонами не оскаржується.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення в частині стягнення заборгованості із виплати заробітної плати змінити, зменшивши суму до стягнення до 36608 грн. При цьому, він послався на те, що позивач використала дні щорічної основної відпустки, тому грошова компенсація за невикористані дні відпустки їй нарахована не була. Крім того, товариство вказало, що витребувані судом першої інстанції докази щодо належних до виплати позивачу сум не були надані вчасно, оскільки працівники структурних підрозділів, що виконують обов'язки по обробці та підготовці відповідних довідок щодо розрахунку сум заборгованості по заробітній платі перебувають на простоях з вини роботодавця. До того ж, відповідач зазначив, що заборгованість по заробітній платі позивача складає 36608 грн., а не 36808 грн., на що послався суд в оскарженому рішенні, оскільки 200 грн. їй були виплачені за рахунок Фонду соціального страхування, як лікарняні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, який підтримав доводи їх апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО», а 28 вересня 2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки та наказом товариства про звільнення ОСОБА_1 (а. с. 4 - 6, 28 - 29).

Згідно з даними, наданого ОСОБА_1 розрахункового листа, виданого їй роботодавцем, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на вересень 2018 року становила 36808 грн. (а. с. 44).

Доказів погашення зазначеної заборгованості по заробітній платі позивача відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано не було.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України відповідач при звільненні позивача не виплатив їй заборгованість по заробітній платі, що стало підставою для задоволення позову в зазначеній частині. Разом з тим, суд відмовив в задоволенні позову щодо стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи вказані вимоги недоведеними.

Колегія суддів в повній мірі не може погодись з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Установивши порушення трудових прав позивача щодо виплати всіх сум, що належали працівнику від підприємства у день звільнення, місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України. При цьому, позивач надала розрахунковий лист, з якого вбачається розмір заробітної плати за два останні місяці роботи, тому, врахувавши обставини справи, суд мав можливість обчислити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні згідно з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Отже, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних в частині стягнення суми середнього заробітку.

Відповідно до статтей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.п. 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У даному ж випадку, виходячи з матеріалів справи, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року № 75, що діяв і для позивача до моменту її звільнення.

При визначенні суми середнього заробітку колегія судів бере до уваги дані довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 11 березня 2019 року за № 16-07/346 про розмір заробітної плати ОСОБА_1, в якій, зокрема, зазначено, що розмір її середньоденної заробітної плати складає 165,24 грн. без вирахування ПДФО. При цьому, позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надала розрахунку середньоденної заробітної плати, який би спростовував розмір середньоденної заробітної плати, визначений в довідці товариства від 11 березня 2019 року.

Отже, розрахунок середнього заробітку у період затримки розрахунку з 29 вересня 2018 року (наступний день після звільнення) по 26 грудня 2018 року (дата ухвалення оскарженого судового рішення) виглядає наступним чином: 165,24 грн. * 23 дні = 3800,52 грн., ураховуючи, що на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень.

Крім того, з довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 11 березня 2019 року за № 16-07/346 вбачається, що відповідно до постанови № 159 від 21 лютого 2001 року «Про проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація втрати частини доходів за невчасно виплачену заробітну плату без вирахування ПДФО та воєнного збору складає 773,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Перевіряючи доводи позивача щодо невиплати позивачем вихідної допомоги, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що сума заробітної плати, належної до виплати ОСОБА_1 (а.с. 44)., також включає суму нарахованої вихідної допомоги (ст. 38 КЗпП України), яка складає 9772,96 грн. без вирахування ПДФО та воєнного збору, що також підтверджується довідкою ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 11 березня 2019 року за № 16-07/346. Отже, заборгованість по заробітній платі у розмірі 36808 грн., стягнута оскарженим рішенням суду, включає в себе і суму невиплаченої вихідної допомоги, тому доводи апеляційної скарги позивача про стягнення суми вихідної допомоги не заслуговують на увагу колегії суддів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У ст. 81 ЦПК України йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач не довела належними та допустимими доказами тих обставин, що має право на компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, а відповідач заперечив наявність права позивача на вказану виплату.

До того ж, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми індексації.

Зокрема, індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Статтею 4 цього закону встановлено, що

індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 95 КЗпП України і статті 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, заробітна плата підлягає обов'язковій індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією). При цьому індексація обов'язкова як для бюджетних установ, так і для інших роботодавців, оскільки є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці працівників.

Ураховуючи викладене, позивач не довела належними та допустимими доказами обставин того, що при нарахуванні заробітної плати відповідачем безпідставно не проведено їй індексаціїї заробітної плати у встановленому законодавством порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача в частині стягнення суми індексації заробітної плати не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення суми середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів за невчасно виплачену заробітну плату підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог. В іншій оскарженій частині рішення суду необхідно залишити без змін, тому апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, вимоги відповідача у відзиві на апеляційну скаргу щодо зміни рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та зменшення суми стягнення до 36608 грн. колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України не може взяти до уваги, так як вони не є предметом апеляційного перегляду і знаходяться поза межами доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, за положеннями ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Та обставина, що витребувані судом першої інстанції докази товариством не були надані вчасно, оскільки працівники структурних підрозділів, що виконують обов'язки по обробці та підготовці відповідних довідок щодо розрахунку сум заборгованості по заробітній платі перебувають на простоях з вини роботодавця, як вказав про це відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, не може бути підставою для зміни рішення на користь відповідача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

На підставі ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та пропорційно до задоволеної частини вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 422,80 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 773 грн. 48 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 вересня 2018 року по 26 грудня 2018 року включно у сумі 3800 грн. 52 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

В іншій оскарженій частині рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 422 грн. 88 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко