КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1095/2019 Головуючий у 1-й інстанції - Радзівіл А.Г.
361/7469/17 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь дитини, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач пред'явила позов до відповідача, у якому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 24 листопада 2017 року по 06 листопада 2020 року. Зазначала, що відповідач по справі має бажання вивезти їх сина поза її волею з України, намагався шляхом судового дозволу на подорожі вивезти сина в кілька країн, в тому числі в Данію, але був наданий дозвіл дитині відвідати лише Єгипет і тільки в складі шкільної групи. Відповідачем поданий позов до суду про позбавлення її батьківських прав. Крім того в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходяться кілька цивільних справ, у яких вони є сторонами, зокрема поділ майна подружжя, про розірвання шлюбу. 28 лютого 2017 року рішенням суду задоволений позов про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн.. Указує, що відповідач використовує кошти сплачені нею в рахунок аліментів для власного життя, оскільки не має постійного джерела заробітку, а тому має бажання перераховувати свою частину аліментів на картку на ім'я сина, на цю ж картку буде перераховувати аліменти і відповідач.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що вони з ОСОБА_2 платять аліменти не один одному, а дитині. Кошти позивач буде перераховувати як сплату аліментів на картку ОСОБА_3, так само повинен діяти і відповідач. Уважає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що даний позов був поданий і в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, а не в інтересах позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 181 Сімейного Кодексу України визначено , що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При розгляді справи судом першої інстанції установлено, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в справі №361/6949/16, провадження 2/361/669/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Суд вирішив, стягнути із ОСОБА_1, аліменти в розмірі 1000 грн. 00 коп., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 02 грудня 2016 року по 06 листопада 2020 року, на користь батька дитини ОСОБА_2. (а.с. 32-35, 128-131).

Під час розгляду вказаної справи, судом встановлено, що з січня 2016 року неповнолітня дитина ОСОБА_3, проживає разом з батьком позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 17 серпня 2016 року складеного ЖЕД № 410 та актом обстеження житлово- побутових умов, складеного 22 серпня 2016 року депутатом Броварської міської ради VII скликання ОСОБА_4 про те, що за адресою: АДРЕСА_2, ні ОСОБА_2, ні неповнолітній син ОСОБА_3 не проживають.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року не оскаржувалось, набрало законної сили. Виконуються відповідачем ОСОБА_1, що і не заперечується сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких інших доказів про те, що кошти, які вона сплачує на утримання сина ОСОБА_5, відповідач використовує на свій власний розсуд, окрім фото із соціальної мережі про те, що батько дитини ОСОБА_2 влітку 2017 року відпочивав в Криму, позивач не надала, і судом під час розгляду справи такі докази не здобуті та не встановлені. При цьому судом враховано норми ст. 186 Сімейного Кодексу України.

Заслухавши доповідь суду, обговоривши аргументи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає рішення суду законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступних підстав.

Пред'явивши даний позов, ОСОБА_1 обґрунтовувала його тим, що аліменти, які вона сплачує на утримання сина ОСОБА_1 ОСОБА_5 на користь відповідача в справі ОСОБА_2, останнім використовуються не за цільовим призначенням, тобто не на утримання дитини.

Відповідно до ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. ( частини1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Системний та логічний аналіз указаних норм права у їх сукупності із нормами ст.186 СК України дають підстави вважати, що належними та допустимими доказами в даній справі того, що відповідач використовує отримувані від позивача аліменти на утримання їх сина не за цільовим призначенням, як про це стверджує позивач, будуть відповідні висновки органу опіки та піклування, здійснені останнім за заявою платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Заявляючи про те, що сплачувані нею за судовим рішенням аліменти на утримання сина відповідач використовує не за цільовим призначенням, щоб було підставою про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, ОСОБА_1 належних та допустимих доказів зазначеному не надала, унаслідок чого аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність рішення суду ухваленого в даній справі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук