КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глівої Світлани Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року (суддя Катющенко В.П.) про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,

встановила:

у листопаді 2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсними з моменту укладення договору поруки № 32-3Х5/02-2005И/5 від 15 лютого 2005р. та додаткової угоди № 1 від 04 лютого 2009р. до договору поруки, що укладені між ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнення судових витрат, посилаючись на те, що згоду на укладення договору поруки не надавав, а сам договір та додаткову угоду до нього не підписував.

Також ОСОБА_1 вважав, що договір поруки є недійсним, так як згоду на його укладення не надала його дружина, чим порушені вимоги ст. 65 СК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року зустрічну позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Глівая С.В. просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки про розгляд справи та призначені судові засідання на 1 липня 2016р., 25 липня 2016р., 13 вересня 2016р., 5 жовтня 2016р., 1 листопада 2016р., 30 листопада 2016р. ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином, а з матеріалів справи вбачається, що суд направляв судові виклики за невірною адресою і конверти повертались без вручення за закінченням терміну зберігання.

У поданих поясненнях АТ «УкрСиббанк» просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вважаючи її доводи безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду.

ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», будучи належним чином повідомленими про

день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.106, 110, 135, 137 т.2), у судове засідання двічі не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Надточія Д.В., який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач, шість разів не з`явився у судове засідання, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав.

Проте дані висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи та не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно норм процесуального права, які діяли на момент постановлення оскаржуваної ухвали, належним повідомленням сторони про день та час розгляду судової справи, є дотримання вимог статей 74 та 76 ЦПК України.

Частиною 1 статті 74 ЦПК України було визначено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України було передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини 5 статті 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

З матеріалів справи вбачається, що протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року була прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним для спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені (с.с.138-139 т.1).

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_1 зазначив в ній місце свого проживання: АДРЕСА_1 . Також дана адреса зазначена у копії паспорта ОСОБА_1 , яка долучена до зустрічної позовної заяви (с.с.103, 107-108 зворот т.1).

Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК України, в редакції 2004р., судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка у судове засідання на 1 липня 2016 року ОСОБА_1 направлена за адресою: АДРЕСА_2 (с.с.206 т.1).

За цією ж адресою направлялися ОСОБА_1 судові повістки на 25 липня 2016 року, 13 вересня 2016 року, 5 жовтня 2016 року, 1 листопада 2016 року та 30 листопада 2016 року (с.с.229 т.1, с.с.5, 19, 28, 40 т.2).

Отже, доводи апеляційної скарги про направлення судом судових повісток ОСОБА_1 за невірною адресою є правомірними.

Крім того, матеріали справи не містять жодної інформації про направлення судових повісток на адресу представника позивача Глівої С.В. , хоча в матеріалах справи наявна довіреність, видана ОСОБА_1 на ім`я останньої на представлення його інтересів в усіх судах.

Таким чином, суд першої інстанції не мав правових підстав вважати, що позивач був належним чином повідомлений про день та час проведення судових засідань.

За таких обставин, на день постановлення ухвали про залишення позову без розгляду суд першої інстанції не мав доказів належного повідомлення позивача про день та час проведення судового засідання, а відтак судом безпідставно зроблено висновок про повторну неявку позивача у судове засідання та прийнято незаконну ухвалу про залишення позову без розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (с.с.140-141 т.1).

4 березня 2015 року до суду надійшло клопотання експертів та рахунок на оплату проведення експертизи.

10 квітня 2015 року представник ОСОБА_1 - Глівая С.В. подала до канцелярії суду клопотання про витребування документів, до якого додала квитанцію про оплату вартості експерти (с.с.161-162 т.1).

Згідно супровідного листа Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2015р. на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз направлені матеріали справи та оригінал квитанції № 0.0.371640341.1. від 10 квітня 2015 року про оплату вартості експертизи на 1 арк. (с.с.170 т.1).

Разом з цим, 16 березня 2016 року матеріали справи були повернені до суду без виконання ухвали суду про проведення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку із несплатою експертизи.

Однак, суд на вказані обставини уваги не звернув та не перевірив правомірність повернення експертною установою справи без виконання ухвали суду.

За нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно з`ясувати вказані обставини та вирішити спір за позовною заявою ОСОБА_1 з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про залишення зустрічного позову без розгляду постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глівої Світлани Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року скасувати, цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним направити до Дніпровського

районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк