Справа № 588/1855/19
УХВАЛА
22.11.2019 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області у складі:головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судового засідання Лободи Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У судове засідання представник позивача не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про зупинення провадження до залучення до участі у справі правонаступників померлого у зв`язку зі смертю 29.08.2019 ОСОБА_1 , оскільки кредитні правовідносини допускають правонаступництво (а.с.55-56).
Розглянувши заяву представника позивача та матеріали справи суд вважає, що заява представника позивача не підлягає задоволенню, а провадження у справі необхідно закрити із таких підстав.
Так, судом установлено, що АТ "Кредобанк" звернувся 07.10.2019 до суду із позовом, який отриманий судом 16.10.2019.
Як указує представник позивача, за свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.09.2019, відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Отже, позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, який на час звернення позивача до суду вже помер.
Чинний ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Так, норми ст. 55 ЦПК України визначають порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.
Нормами ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У своїй постанові від 16.05.2018 року по справі №183/4229/14 Верховний Суд зазначив, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.
Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане із матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку ст.55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, тим більше, що із позовної заяви вбачається, що позивач здійснював нарахування суми заборгованості по сплаті кредиту і за період після смерті позичальника, зокрема нараховував пеню по простроченій заборгованості (а.с.32).
Разом з тим, суд ураховує, що залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що у свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням ст.49 ЦПК України, щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю на підставі ст.255 ЦПК України.
Обираючи підстави для закриття провадження по справі суд вважає за необхідне застосувати норми пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Так нормами п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Разом із тим, спірні правовідносини щодо кредитних зобов`язань допускають правонаступництво. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника.
Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається нормами ст.1281 ЦК України
Однак, як вже зазначалося вище залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, порушення яких є недопустимим.
Таким чином, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору із особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст.25 ЦК України припинено, та у силу вказаного вище не могла бути стороною по справі, а тому провадження у справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України- справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 1921,00 грн., що стверджується платіжним дорученням №52172691 від 09.09.2019.
Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Зважаючи на те, що клопотання про повернення судового збору позивачем не заявлялося, тому на даний час у суду немає підстав для повернення сплаченого судового збору.
Разом із тим, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченого ним судового збору.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.256, 259, 260,354 ЦПК України, суд -
У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства "Кредобанк" Рогової Євгенії Ігорівни про зупинення провадження у справі - відмовити.
Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- закрити.
Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Линник О.С.