Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6371/18 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 69 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/6371/18 за матеріалами заяви ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Корбута В. В.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - посвідки на постійне проживання. В обґрунтування заяви зазначила, що є громадянкою Російської Федерації. 26 вересня 2016 року переїхала з Росії на постійне місце проживання до України та отримала посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1. У червні 2014 року уклала шлюб із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 263. Від спільного шлюбу з ОСОБА_3 в них народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 328. На час оформлення посвідки на постійне місце проживання не звернула уваги на правильність написання свого прізвища та ім'я по батькові і лише після отримання посвідки виявила відсутність зазначення в ній по батькові. На початку вересня 2018 року звернулася до представників Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердичівської міської ради для отримання соціальних пільг при народженні дитини, проте їй в усному порядку було відмовлено в отриманні відповідного витягу та рекомендовано звернутися до суду із заявою по встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження за даною заявою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що заінтересована особа не завжди має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вважає, що відсутність графи «по батькові» у посвідці не дозволяє їй скористатися соціальною допомогою, передбаченою ч. ч. 1,2 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення заявниці, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Однак, слід враховувати, що заяви про встановлення факту належності документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй посвідки на постійне проживання, у якій відсутня графа " по батькові", а прізвище та ім'я збігаються із даними, вказаними у паспорті, виданому на її ім'я.

Пунктом 6 постанови КМУ від 25 квітня 2018 року №321 " Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання", передбачено, що у посвідці, зокрема, зазначається прізвище та ім'я особи.

Отже, чинним законодавством не передбачено зазначення у посвідці "по батькові" особи, яка має право постійно проживати на території України.

Долучена до матеріалів справи копія посвідки на постійне проживання, видана ОСОБА_1, не містить помилок та неточностей, інформація про особу зазначена у відповідності до вищевказаної постанови КМУ. Обсяг такої інформації згідно із законодавством є достатнім для того, щоб використовувати зазначений документ у правовідносинах, в тому числі й з державними органами, й факт його належності заявниці не потребує додаткового підтвердження судом.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що, відмовивши у відкритті провадження у справі, суд порушив її права, є безпідставним, оскільки за умови відповідності форми та змісту посвідки вимогам законодавства, ОСОБА_1 не може бути обмежена у здійсненні прав, наданих їй законодавством України.

Таким чином, підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2018 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 березня 2019 року.