РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1; Одеська область Овідіопольський район, село Доброолександрівка, вулиця Миру, будинок № 1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в свою чергу 07 вересня 2018 року позов надійшов до Овідіопольського районного суду в Одеській області в якій вказав, що 10 липня 2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує.

В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 112 331.08 грн. та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника.

Відповідач в ході судового розгляду копію позову отримав належним чином, відзив на позов не надав, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Так судом встановлено, що 10 липня 2008 між банком та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1; яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує.

Станом на 01 квітня 2018 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 112 331.08 грн.:

- заборгованість за кредитом 2865.53 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 104465.55 грн.;

Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за пенею та комісією 5000 грн.

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Визнавши кредит таким, що підлягає поверненню у повному обсязі 10 жовтня 2015 року.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, оскільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, тобто з 10.10.2015 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 15 жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Тому заявлені до стягнення штрафні санкції в розмірі 5000 грн. не підлягають стягненню, в звязку з пропуском строку позовної давності.

З урахуванням вищевказаного сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 107 331.08 грн.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно.

В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню .

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 526,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1; Одеська область, Овідіопольський район, село Доброолександрівка, вулиця Миру, будинок № 1 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», код 14360570 заборгованість за кредитним договором в сумі 107 331.08 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн., а всього 109 093.08 грн.

В іншої частині відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.