П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2019 року місто Київ

справа № 761/22363/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/191/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 19 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни, заінтересована особа: ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебував виконавчий лист № 761/22363/15-ц від 11 серпня 2017 року, виданий Шевченківським районним судом міста Києва, про зобов'язання ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію.

3 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з невиконанням боржником рішення, неможливістю виконати рішення без його участі та надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не було вчинено необхідних дій для примусового виконання рішення суду, закінчення виконавчого провадження фактично призведе до неможливості виконання судового рішення, просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 3 серпня 2018 року та скасувати її.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись неправильне застосування норм матеріального і порушення норм

процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа: Інтернет видання "Українська правда", про спростування недостовірною інформації, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_5 вилучити публікації під заголовками "ІНФОРМАЦІЯ_1" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та "ІНФОРМАЦІЯ_3" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, розміщені на веб-сайті http://www.pravda.com.ua/ - "Українська правда"; зобов'язано спростувати зазначену інформацію протягом 10 днів з дня набрання рішення суду шляхом розміщення спростування на веб-сайті http://www.pravda.com.ua/.

11 серпня 2017 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. від 27 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

18 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та вимог державного виконавця.

Постановами державного виконавця від 3 серпня 2018 року на боржника потворно накладено штраф за невиконання рішення суду та закінчено виконавче провадження у зв'язку з невиконанням боржником рішення, неможливістю виконати рішення без його участі та надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги ОСОБА_2 без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що постанову про закінчення виконавчого провадження прийнято з дотримання положень Закону України "Про виконавче провадження"; державний виконавець вчинив усі передбачені законом дії, спрямовані на своєчасне та повне виконання рішення суду, а тому правові підстави для скасування зазначеної постанови.

Проте погодитись з таким висновком суду неможна з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках,встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (ст. 74 Закону "Про виконавче провадження"). Із принципом законності тісно пов'язаний принцип контролю за виконавчим провадженням.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За змістом ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про

вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (див. рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N 29508/04, від 07 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (див. рішення у справі "Шмалько проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, пункт 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Як убачається з матеріалів справи, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. під час виконання виконавчого провадження не вчинила всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій по примусовому виконанню рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року, а обмежилась лише накладанням штрафу на боржника, що у сукупності не може вважатися належним виконанням покладених на неї обов'язків.

Таким чином, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, не встановив фактичних обставин справи, зокрема хто має нести відповідальність за невиконання рішення суду, чи виконано подання державного виконавця щодо накладення штрафів на боржника, чи притягнуто його до відповідальності за невиконання остаточного судового рішення, що є порушення ст. ст. 6 § 1 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції. Тому висновок суду про відмову у задоволенні скарги є помилковим та таким, що порушує гарантії, встановлені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення скарги ОСОБА_2

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи викладене, з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного

територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни, заінтересована особа: ОСОБА_5, задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни щодо винесення постанови від

3 серпня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 54776001 з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/22363/15-ц.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни від 3 серпня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 54776001 з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/22363/15-ц.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 березня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова