АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/341/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Линдюк В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Корсунь-Шевченківський районний відділ ДП Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, про визнання права власності на земельну ділянку, визнання частково протиправним проекту землеустрою, зобов'язання вчинити певні дії та зобов'язання утриматись від дій -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2018 року клопотання про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, позовну заяву залишено без руху та надано строк впродовж трьох днів для усунення недоліків позовної заяви, а саме: привести позовну заяву у відповідність до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з дотриманням положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а також сплатити судовий збір за подання позову у розмірі 6 343 грн. 20 коп.

При цьому, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з недоведеністю тяжкого майнового стану.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року позовну заяву повернуто у зв'язку з невиконанням вимог ухвали від 19.12.2018.

Ухвала від 11.01.2019 року оскаржена позивачем в апеляційному порядку.

Доводи апелянта зводяться до того, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження тяжкого матеріального стану. Зокрема, ОСОБА_3 зазначає, що має на утриманні малолітню дитину та дружину, якає доглядає за дитиною. Суд неправомірно не врахував довідку центру зайнятості, довідку податкового органу та довідку депутата.

Вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, апелянт просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на такі обставини.

Підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення стало неусунення заявником недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2018 року клопотання про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, позовну заяву залишено без руху та надано строк впродовж трьох днів для усунення недоліків позовної заяви, а саме: привести позовну заяву у відповідність до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з дотриманням положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а також сплатити судовий збір за подання позову у розмірі 6 343 грн. 20 коп.

Ухвалою районного суду від 11 січня 2019 року позовну заяву повернуто у зв'язку з невиконанням вимог суду про усунення недоліків позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, обґрунтовуючи заяву про звільнення від сплати судового збору за звернення з позовом, ОСОБА_3 надав довідку центру зайнятості, довідку податкового органу та довідку депутата.

Відповідно до довідки від 29.11.2018 року № 10981 щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів станом на 28.11.2018 року, за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року ОСОБА_3 отримав дохід від регіональної філії ПАТ «Одеська залізниця» у вигляді заробітної плати та додаткових благ на загальну суму 40 127,79 грн., з яких в якості податків відраховано 6 903,29 грн. Датою звільнення вказано 21.05.2018 року.

Згідно з довідкою Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області від 29.11.2018 року № 226 ОСОБА_3 на обліку як суб'єкт підприємницької діяльності не перебуває.

Відповідно до довідки Корсунь-Шевченківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 28.11.2018 року № 01-18/546 ОСОБА_3 на обліку не перебуває та послугами не користується.

Відповідно до довідки депутата Корсунь-Шевченківської міської ради Касяненка І.М. від 28.11.2018 року ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 на даний час дійсно ніде не працевлаштовані. Дружина здійснює догляд малолітньої доньки.

Перевіривши наявні у справі докази колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав правильну їм оцінку і погоджується з висновком про те, що такі докази не підтверджують тяжкий майновий стан позивача в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір» і не можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 3 цієї статті з підстав, зазначених в частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з частиною 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, закон визначає вичерпні підстави звільнення від сплати судового збору.

Посилання апелянта на незадовільне матеріальне становище не підтверджені відповідними доказами.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, на думку скаржника, порушено його право на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізується право особи на захист у суді шляхом подачі позову до суду, яка підлягає оплаті судовим збором.

У статей 1 та 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ від 19 червня 2001 року).

Разом з тим, в указаному рішенні від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 вважав єдиним можливим із передбачених законом засобів саме звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності умов передбачених цією статтею. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

ОСОБА_3 не довів належними та допустимими доказами обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору за подання відповідної позовної заяви у встановлених законом розмірах і в строки.

При цьому, позивач не скористався правом подати клопотання про відстрочення, розстрочення або зменшення суми сплати судового збору, що є виключено його правом, як заінтересованої сторони.

Враховуючи імперативний характер відповідних норм цивільного судочинства, суд позбавлений права самостійно вирішити питання щодо стягнення судового збору у інший спосіб, ніж той, який ініціював учасник справи і який передбачений положеннями ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач не скористався усіма передбаченими ЦПК України правами вирішити питання щодо стягнення судового збору у передбачений законом спосіб, що свідчить про відсутність порушення її права на доступ до правосуддя, яке передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час їх апеляційного перегляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов вірних висновків про повернення позовної заяви і достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Судді