1Справа № 335/1555/19 2/335/1216/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 21.06.2017 року вона з відповідачем вдруге уклали шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час мешкає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені орієнтовано з другої половини 2018 року, з причин відсутності взаємопорозуміння, у звязку з чим шлюб себе вичерпав та не має майбутнього, а подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Спільне господарство також не ведеться, сторони проживають окремо, а тому ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу та просить суд позовні вимоги задовольнити.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Також позивач просила не змінювати їй прізвище після розірвання шлюбу.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 217, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2017 року.
Шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинені з другої половини 2018 року, у звязку з непорозумінням, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.
Судом було встановлено, що з другої половини 2018 року подружжя не підтримує сімейних (шлюбних) стосунків, що свідчить про те, що сімя розпалася та існує формально.
Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сімї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У звязку з викладеним, враховуючи заяву позивача, суд залишає за нею прізвище «Черкавська».
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. 110-112 СК України, ст. 4, 10, 12, 19, 23, 76-80, 206, 259, 265, 268 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 21.06.2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 217, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 не змінювати.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Розяснити сторонам, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Суддя В.О. Макаров