Справа № 152/1340/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Одудовського С.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, заінтересована особа Шаргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька - ОСОБА_4 уклала шлюб з уродженцем та жителем м. Сімферопіль Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 , про що 22 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області їм видано свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу донька змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Після реєстрації шлюбу діти поїхали жити в м. Сімферопіль.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферопіль в них народився син - її онук ОСОБА_7 , про що 10 листопада 2015 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження.

Оскільки вище зазначене свідоцтво про народження онука видане на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків на території України, заявник просить установити факт народження дитини чоловічої статті ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2015 року.

У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній.

Представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій областіу судове засідання не з`явився, однак надав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, проте 12 листопада 2019 року від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та задоволення заяви про встановлення факту народження їхнього сина ( а.с. 44).

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , громадяни України, уклали шлюб 22 липня 2015 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя ОСОБА_8 народився син ОСОБА_7 , про що 10 листопада 2015 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено актовий запис № 5107 та видано свідоцтво про народження НОМЕР_2 (а.с.14).

Відповідно до вище вказаного свідоцтва про народження, в графі «батько» зазначено ОСОБА_3 , «мати» - ОСОБА_2 .

Отримати медичний документ на підтвердження народження дитини встановленого законодавством України зразка немає можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території АР Крим, у зв`язку з чим зареєструвати її народження у законодавчо-встановленому порядку неможливо.

Зазначене також підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації народження від 07 листопада 2019 року № 44-16.27-66 Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 26).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8.08.2006 № 545 (гі 150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о (гі 151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 (гі 150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 року № 9.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Надані заявником документи, видані закладами, що підпорядковані російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ч. 3 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Беручи до уваги вищенаведене, оцінюючи матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником надано достатні докази того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь Автономної Республіки Кримнародився ОСОБА_7 . Враховуючи, що реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась належним чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини чоловічої статі ОСОБА_7 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому порядку.

Установлення факту народження дитини в певний час має для заявника юридичне значення, оскільки є необхідним для здійснення належної реєстрації народження.

Керуючись статями 3, 57-60, 208, 212215, 234, 256-259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Установити факт народження дитини чоловічої статті ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2015 року.

Допустити це рішення до негайного виконання.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Войнаровський