КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
========================================================================
Справа №761/6439/19 Головуючий у І інстанції Пономаренко Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2013 року по 2015 рік сторони стали проживати разом. З 2015 року відповідач відновив сімейні стосунки із колишньою дружиною, що стало підставою для припинення стосунків між сторонами. В подальшому, 18 лютого 2018 року відповідач уклав шлюб з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину 2018 року народження.

Після народження доньки ОСОБА_3 , відповідач регулярно допомагав в її утриманні, але починаючи з 2015 року допомога на утримання дитини почала носити нерегулярний, мінливий характер, розмір якого залежав від настрою батька дитини. Згодом відповідач почав вимагати надання йому звітів про використання наданих ним коштів та надання йому чеків, які свідчать про придбання дитині продуктів харчування та одягу.

Відповідач є працездатним та очолює ТОВ «Шмітц Каргобул Україна», окрім того на праві приватної власності має нерухоме майно, а саме: квартиру у м. Бровари Київської області.

У зв`язку з тим, що сторони не досягли згоди щодо добровільної сплати аліментів та їх розміру, позивач, з урахуванням зменшених позовних вимог, просила суд першої інстанції стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що батьки дитини мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Окрім того, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував, що на утриманні відповідача знаходиться його дружина, та двоє неповнолітніх дітей. Також зазначає, що він є офіційно працевлаштованим та отримує стабільну заробітну плату в розмірі 87811,49 грн. й відповідно вважає, що 1/6 частка від доходу, яка складатиме 14635 грн., буде достатнім розміром грошового утримання на доньку та не порушуватиме права на забезпечення його другою дитиною та дружиною.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладу заперечень на позовну заяву, які були викладені у відзиві на позовну заяву та досліджувалися судом першої інстанції.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Апеляційного суду Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом спору є стягнення аліментів, орієнтовний розмір яких за шість місяців не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму, суд не вбачає підстав для виклику сторін у судове засідання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 червня 2019 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Дитина проживає разом з матір`ю - позивачем у справі.

Згідно з копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Шмітц Каргобул Україна».

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працюючим, має стабільних дохід, а тому може сплачувати аліменти в розмірі ј частки від доходу (заробітку) на дитину. Доказів на підтвердження обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку сплачувати аліменти суду не надано, як і не надано суду доказів, що на його утриманні знаходяться дружина та двоє дітей, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. При цьому, у випадку спору між батьками дитини щодо визначення розміру грошового утримання, той із батьків з ким проживає дитина вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Визначаючи розмір аліментів на дитину, судом повинні бути враховані всі обставини, що мають значення для його визначення, а саме: дохід того з батьків, хто сплачуватиме аліменти, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стан здоров`я, наявність чи відсутність у платника аліментів рухомого чи нерухомого майна тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та що не заперечувалося відповідачем у справі, останній є працездатним, має постійний дохід та відповідно має змогу сплачувати аліменти на дитину.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом не було враховано наявність на його утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, його малолітньої дитини 2018 року народження та неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою його дружини від першого шлюбу, то відповідачем у справі не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його дружина є непрацездатною та не може самостійно отримувати дохід. Окрім того, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є дитиною відповідача у справі, відповідно у останнього відсутній обов`язок її утримувати, доказів на підтвердження того, що відповідачем було усиновлено дитину дружини від першого шлюбу суду не надано.

Окрім того, в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно довідки про доходи з місця роботи він є офіційно працевлаштований та отримує стабільну заробітну плату у розмірі 87811,49 грн. щомісячно, разом з тим, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції така довідка не була надана.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, згідно зі ст. 374 ЦПК України, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що відповідачем визнається факт отримання ним стабільного доходу та можливість сплати аліментів на дитину, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення аліментів на дитину залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку визначеному ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: