Справа № 182/1901/18
Провадження № 2/0182/487/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.03.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

за участю: секретаря - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2В, третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2013 року з нього на утримання сина ОСОБА_5 стягуються аліменти, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

20 серпня 2014 року в позивача від шлюбу з ОСОБА_3 народився син ОСОБА_6 на утримання якого він на підставі рішення суду від 18 вересня 2015 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття.

Таким чином, у зв'язку зі зміною сімейного та матеріального стану позивач просить суд зменшити розмір аліментіввизначений рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2013 року щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, та в своїх запереченнях зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки дитина фактично перебуває на її утриманні, а заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 01 березня 2018 року складає 33 004,24 грн. До того ж, вона самостійна вимушена нести додаткові витрати на дитину.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами, ОСОБА_2 поросить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Нормою частини 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 листопада 2006 року, який був розірваний на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року (а.с. 44).

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачем (а.с.30).

На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 20 серпня 2013 року (справа № 182/7198/13-ц) з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с.42,43). Рішення набуло чинності 31 серпня 2013 року.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на даний час змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки 20 серпня 2014 року в нього від шлюбу з ОСОБА_3 народився син ОСОБА_6, на утримання якого з позивача згідно рішення суду від 18 вересня 2015 року стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також відомостей щодо свого майнового стану, його прогрішення чи погіршення стану свого здоров'я або доказів які б підтверджували те, що він не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей.

Згідно ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою недопущення порушення прав осіб на користь та утримання яких стягнуто аліменти та приймаючи до уваги те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, 180,182,192,273 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_7