Справа № 541/2571/18
Номер провадження 2/541/223/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 лютого 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2 його представника - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання договору дарування частки квартири укладеного між позивачем та відповідачем,-

установив:

15 листопада 2018 року позивач звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, вказав, що відповідача по справі є його донькою. У звязку з виїздом до Російської Федерації, 13.04.2017 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 належну йому ј частину квартири АДРЕСА_1 та знявся з реєстрації за відповідною адресою.

Після повернення з Російської Федерації до м. Миргорода позивач виявив, що всі його речі переміщені до гаражу. Наразі ОСОБА_2 взятий Територіальним центром соціального обслуговування Миргородської міської ради на облік як бездомна особа. Позивач вказує, що подарована ним спірна частка квартири становить для нього велику немайнову цінність. У звязку з цим ОСОБА_2 прохав суд розірвати договір дарування ј частки квартири АДРЕСА_2 укладений 30.04.2017 між позивачем та відповідачем, посилаючись на положення ст. 727 ЦПК України.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено перше судове засідання (а.с.38-39).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.11.2018 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на ј частку квартири АДРЕСА_2, що належить відповідачу відповідно до договору дарування частки квартири від 13.04.2017 (а.с.27-28)

У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, а позов вважає необґрунтованим. Вказує, що позивач в силу власних вподобань вирішив виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації. Перед виїздом ОСОБА_2 подарував а відповідач прийняв в дар ј частки квартири АДРЕСА_2. Окрім того, позивач добровільно знявся з реєстрації за відповідною адресою. Вказує на те, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження, що спірна частка квартири становить для нього велику немайнову цінність та що з діями відповідача створюється загроза безповоротної втрати дарунку. Окрім того ОСОБА_5 вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з відповідною позовною вимогою, у звязку з чим заявила клопотання про застосування строків позовної давності. (а.с.44-45).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та прохали їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_4 в судовому засідання прохав у позові відмовити в повному обсязі з підстав вказаних у відзиві. Окрім того, зазначив що дата договору вказана в прохальній частині позовної заяви не відповідає дійсній даті укладення договору.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача,дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подарував а ОСОБА_5 прийняла в дар ј частки квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування від 13.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області (а.с.14-15).

Право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано 13.04.2017 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до частини першої статті 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Як на підставу позовних вимог позивач посилався на частину другу статті 727 ЦК України та зазначав, що предмет дарування має для нього велику цінність, оскільки іншого житла він не має.

Згідно з частиною другою статті 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

При вирішенні питання про наявність підстав для розірвання договору дарування в порядку ч.2 ст. 727 ЦК України, встановленню підлягають два юридичні факти: створення обдарованим загрози безповоротної втрати дарунку та наявність великої немайнової цінності подарованої речі для дарувальника.

Суд не погоджується з доводами позивача про те що подарована ним частка квартири, через відсутність іншого житла у дарувальника, становить для нього значну немайнову цінність. Сторонами визнається факт добровільного вчинення правочину та факт добровільного зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3. З матеріалів справи вбачається, що дії позивача були добровільними, послідовними та спрямованими на настання правових наслідків, які забезпечили б можливість виїзду до Російській Федерації на постійне проживання.

Бажання власника, який набув право власності на підставі договору дарування, розпорядитись своїм майном, не є підставою для розірвання договору дарування в сенсі положень частини другої статті 727 ЦК України а право колишнього власника на проживання у подарованій ним частині квартири залежить від домовленості між дарувальником та обдарованим і не є немайновою цінністю колишнього власника.

Дана правова позиція мітиться в постанові Верховного Суду № 361/8035/14-ц від 25.04.2018 року.

У відповідності до ч.ч.1,5-6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той час, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, та що цей дарунок має для дарувальника велику немайнову цінність, позивач суду не надав.

Таким чином, позивачем не доведено порушення його прав як дарувальника за договором дарування, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з відмовою в позові, судові витрати які складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Заходи забезпечення позову у відповідності до ч.9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню.

На підставі ст.ст. 626,717,722, 727 ЦК України, керуючись . 4, 12, 13, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання договору дарування ј частки квартири АДРЕСА_2 укладеного 30.04.2017 між позивачем та відповідачем.

Скасувати заходи забезпечення у вигляді накладеного арешту на ј частку квартири № 50, що знаходиться за адресою: вул. Багачанська, 114, м. Миргород, Полтавська область та належить ОСОБА_5 відповідно до договору дарування частки квартири від 13.04.2017 НМА № 064624, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, що були застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 04.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_7