Справа № 703/4616/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «СмілаЕнергоінвест» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 6 червня 2011 року по 15 лютого 2018 року працював в ТОВ «СмілаЕнергоінвест».

Оскільки після звільнення повний розрахунок з ним проведено не було, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 2843 грн. 93 коп. невиплаченої заробітної плати, 3827 грн.57 коп. компенсації за невикористану відпустку та 5000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що на позові наполягає та просить його задовільнити, а справу просить розглянути у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив повністю відмовити у задоволенні позову. У відзиві просив врахувати, що ТОВ «СмілаЕнергоінвсет» надавало послуги по теплопостачанню. 15 грудня 2017 року було розірвано договір по наданню цих послуг і з цього часу товариство не мало правових підстав для здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідач планував виплати кошти всім працівникам за рахунок коштів, які заборгували органи влади та інші споживачі. Оскільки такого розрахунку проведено не було, кошти по заробітній платі також не були виплачені. Крім того зазначив, що позивачем не доведено наявність моральних страждань та розмір завданої моральної шкоди. Окрім того відповідач вказав, що позивачу було виплачено заробітну плату за січень 2018 року в сумі 2316 грн. 84 коп., тому заборгованість підприємства перед позивачем з заробітної плати та невикористаної відпустки становить 4354 грн. 66 коп..

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з трудової книжки серії БТ ІІ № 6076746 позивач 6 червня 2011 року був прийнятий в ТОВ «СмілаЕнергоінвест» на посаду водія автомобіля 1 класу (а.с.6).

15 лютого 2018 року на підставі наказу № 28-к від цієї ж дати його було звільнено з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) (а.с. 6).

Згідно з довідкою ТОВ «СмілаЕнергоінвест» від 19 лютого 2019 року № ЕІ000000004 станом на 19 лютого 2019 року товариство не виплатило позивачу 4354 грн. 66 коп. заробітної плати (а.с.29).

Вказані обставини про наявність заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у направленому відзиві відповідач визнав, а тому суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині доведеними.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у випадку звільнення працівника йому сплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з ТОВ «СмілаЕнероінвест» заборгованість по заробітній платі в сумі 2316 грн. 84 коп. за січень 2018 року.

Однак як вбачається з довідки наданої ТОВ «СмілаЕнергоінвест» та розрахункового листа відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 4354 грн. 66 коп. (527 грн. 09 коп. борг по заробітній платі за лютий 2018 року та 3827 грн. 57 коп. борг за невиплачену компенсацію за невикористану відпустку). Борг в сумі 2316 грн. 84 коп. за січень 2018 року позивачу сплачено в повному обсязі.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача в цій частині (стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за січень 2018 року задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідач впродовж місяця безоплатно використовував працю позивача, чим було порушено гарантоване статтею 43 Конституції України право особи на оплату праці. Незаконною безоплатною експлуатацією праці позивачу заподіяно душевних переживань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що затримка виплати заробітної плати триває більш ніж пів року.

З наведеного суд робить висновок, що невиплата заробітної плати, а потім і розрахунку при звільненні, позбавила позивача можливості продовжувати звичайний спосіб життя.

При цьому, суд відхиляє твердження представника відповідача щодо недоведеності завдання моральної шкоди.

В даному випадку суд керується судовою практикою Європейського Суду з захисту прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про судову практику та виконання рішень Європейського Суду» є нормою права для національних судів.

Так, зокрема, встановивши особу потерпілою у правах, Суд присуджує компенсацію моральної шкоди, суму якої встановлює керуючись принципом виваженості, розумності та справедливості.

Таким чином, суд вважає, що діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки було порушено право на вчасне отримання заробітної плати.

Враховуючи характер і тривалість порушень права працівника на оплату праці та одержання розрахунку при звільненні, приймаючи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача та матеріальний стан сторін по справі, з урахуванням вимог розумності та справедливості на підставі ст. 237-1 КЗпП України суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 1000 грн.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в сумі 4354 грн. 66 коп. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 5354 грн. 66 коп..

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до суми до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачу позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 323 грн. 35 коп. судового збору (ціна позову 11671 грн. 50 коп., сума яка підлягає до задоволення -5354 грн. 66 коп., сплачений судовий збір 704 грн. 80 коп., отже відповідно 5354,66 х704,80/11671,50= 323,35).

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Свердлова, 94, код з ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4354 грн. 66 коп., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та сплачений позивачем судовий збір в сумі 323 грн. 35 коп., а всього 5678 грн. 01 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення подається до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: В. О. Прилуцький