Справа №601/2145/18
Провадження № 2/601/93/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/2145/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Позивач посилається на те, що вона є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 У вказаному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2, який є відповідачем по даній справі. З 2008 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача - адвокат Сідоров В.М. подав заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення. Причини його неявки суду невідомі.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 15 травня 1989 року та реєстраційним написом на документи про право власності.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 31.10.2018 року, слідує, що земельна ділянка площею 0,2345 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1

Згідно довідки про склад сім»ї від 24.10.2018 року № 503, виданої Катеринівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області та акту проведення обстеження на факт проживання № 16 від 30.10.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, однак не проживає за вказаною адресою з 2008 року і по даний час.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 з 2008 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. ст.ст. 19, 42, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Ухвалити заочне рішення

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Головуючий: