№ 2-3530/11
провадження 6/201/83/2019
УХВАЛА

19 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за заявою ПАТ КБ „ПриватБанка до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 Вячеславовича про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2009 р. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду із позовом до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 06.10.2009р. позивачу було відстрочено сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до ухвалення по даній справі рішення, а також вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного сду м. Дніпропетровська від 18 січня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанка до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.10.2009р. (у 2009році номер справи був № 2- 11732/2009р.) у відношенні відповідача ОСОБА_1 - скасувано в повному обсязі. Стягнуто з ПАТ КБ ПриватБанк на користь держави судовий збір у розмірі 1107 грн. 04 коп.

ОСОБА_1 06 березня 2019 року звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ч. 3 ст. 433 ЦПК України суд вважає можливим розглядати вказане питання за відсутності цих осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Перевіривши матеріали справи та заяви, суд вважає причини з яких було пропущено строк для предявлення виконавчого документа до виконання поважними, а заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2012 року, що набрала законної сили, була надіслана ОСОБА_2 (стягувач) лише 15 січня 2019 року, а строк предявлення його до виконання встановлено один рік, а тому з урахуванням зазначеного стягувач виконавчий документ (ухвалу) отримав після закінчення строку на предявлення його до виконання та вказане судове рішення не виконане, в звязку з чим суд вважає за можливе поновити стягувачу строк для предявлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за заявою ПАТ КБ „ПриватБанка до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129-1 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для предявлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за заявою ПАТ КБ „ПриватБанка до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набрала законної сили 19 березня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя -