Провадження №22-ц/812/1829/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Миколаїв

справа № 483/1389/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім», поданою в його інтересах адвокатом Чебаном Володимиром Олександровичем, на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 25 червня 2019 року під головуванням судді Чаус Л.В. у приміщенні цього суду, дата складання повного тексту рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі - ТОВ «Очаківський райагрохім»), який обгрунтовував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,74 га, кадастровий номер :01:000:1235, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на якій знаходяться багаторічні насадження виноградники. На даний час земельна ділянка безпідставно перебуває у користуванні відповідача, оскільки будь-яких договорів оренди ділянки він з ТОВ «Очаківський райагрохім» не укладав. Як вказав ОСОБА_1 , відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути йому зазначену земельну ділянку, що призводить до істотного порушення його прав.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив витребувати із чужого незаконного володіння земельну ділянку, зобов`язавши ТОВ «Очаківський райагрохім» повернути йому земельну ділянку разом з багаторічними насадженнями (виноградниками), площею 0,74 га кадастровий номер :01:000:1235.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ТОВ «Очаківський райагрохім» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,74 га з кадастровим номером :01:000:1235 разом з багаторічними насадженнями (виноградниками), розташовану в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належать йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 068758 від 15 серпня 2005 року, зареєстрованого в Очаківському районному відділі земельних ресурсів за 36. Стягнуто з ТОВ «Очаківський райагрохім» 704 грн. 80 коп. відшкодування судових витрат.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2019 року заяву представника ТОВ «Очаківський райагрохім» про перегляд заочного рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Чебан В.О. -посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час отримання позивачем земельної ділянки у власність на ній були розташовані багаторічні насадження виноградники. Всі насадження, залізобетонні стовпи та дріт були встановлені на земельній ділянці позивача за кошти СЗАТ «Ольвія» та були їх власністю. В 2009 році зазначені багаторічні насадження за договором купівлі продажу №81 від 05 червня 2009 року були продані ТОВ «Очаківський райагрохім». За такого, на думку апелянта, оскільки ТОВ «Очаківський райагрохім» правомірно придбало виноградник, що знаходиться на спірній земельній ділянці, то багаторічні насадження не можуть бути витребувані у відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник відповідача адвокат Чебан В.О. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Корець С.В. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 068758 від 15 серпня 2005 року, зареєстрованого в Очаківському районному відділі земельних ресурсів за 36, є власником земельної ділянки площею 0,74 га з кадастровим номером :01:000:1235, розташовану в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

За відомостями Відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області станом на 01 січня 2013 року вищезазначена земельна ділянка в оренду не передавалася (а.с.16).

З листа ТОВ «Очаківський райагрохім» від 13 червня 2018 року за № 769 вбачається, що належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1235 перебуває в користуванні ТОВ «Очаківський райагрохім», проте договір оренди ними не укладався. На даній земельній ділянці знаходяться багаторічні насадження виноградники, рік посадки 2001р. (а.с. 17).

На підтвердження законності користування земельною ділянкою позивача відповідач посилався на договір купівлі-продажу виноградників №81 від 05 червня 2009 року, укладений між Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Ольвія» (продавець) та ТОВ «Очаківський райагрохім» (покупець) (а.с. 122-136).

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Очаківський райагрохім» із заявою про повернення вищезазначених земельних ділянок в його користування (а.с. 12). Проте, листом від 03 травня 2018 року ТОВ «Очаківський райагрохім» відмовило ОСОБА_1 у поверненні вищезазначених земельних ділянок без здійснення позивачем компенсації вартості розташованих на них багаторічних насаджень виноградників (а.с.12, 19).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно із положеннями частини другої статті 22 ЗК України багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України (у редакції, чинній на час отримання позивачем державного акту) право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до п.27 Державних стандартів 26640-85 «Землі. Терміни та визначення», затверджених постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 28.10.1985 р. №3453, які діяли на час отримання позивачем земельної ділянки у власність, виноградники відносяться до багаторічних сільськогосподарських насаджень.

Враховуючи викладене, у правовідносинах що склалися, багаторічні насадження виноградники не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельних ділянок, на яких вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Вони належать власнику земельної ділянки, на яку видано державний акт на право власності.

Таким чином, 15 серпня 2005 року, отримавши державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 отримав право приватної власності як на земельну ділянку, так і на розташовані на ній багаторічні насадження виноградники.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договір оренди спірної земельної ділянки сторони не укладали. Отже, у ТОВ «Очаківський райагрохім» відсутні передбачені законом підстави користуватися земельною ділянкою позивача.

Стаття 387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки власником спірної земельної ділянки разом із багаторічними насадженнями з 15 серпня 2005 року по теперішній час є позивач і зазначене майно вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом (доказів іншого матеріали справи не містять), витребування вказаного майна від відповідача відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України є належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції при вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Таким чином, суд, застосувавши принцип єдності земельної ділянки і багаторічних насаджень, які на ній знаходяться, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що виноградники були придбані ним у СЗАТ «Ольвія» за договором купівлі-продажу від 05 червня 2009 року, не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не відповідають вищевказаним приписам закону.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі №6-14цс15 та у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 152/907/13-ц у правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином, багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Перебування багаторічних насаджень на балансі підприємства не може вважатись підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна й за відсутності правоустановчих документів не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім», подану в його інтересах адвокатом Чебаном Володимиром Олександровичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту в порядку і випадках, встановлених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2019 року.