Справа № 372/3217/18
Провадження № 2-398/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Київської області, публічного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання в порядку спадкування права на земельну ділянку (пай),

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права на земельну ділянку - частку (пай), в порядку спадкування, посилаючись на те, що 13.06.2010 року померла їх мати, ОСОБА_6, не встигла оформити своє право на земельний пай, що перешкоджає оформити позивачам спадщину, тому як спадкоємці, позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування право на земельну ділянку частку (пай) № 12 з площею 3,7292 га розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району, Київської області, яка перебуває у користуванні публічного акціонерного товариства «Обухівське», що належала ОСОБА_6.

10.10.2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

18.01.2019 року винесено ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснив, що просить визнати за ним та за його братом право на земельну ділянку часту (пай) в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_6, яка померла 13.06.2010 року, та за життя не встигла отримати сертифікат чи державний акт на земельну частку (пай), тому вони змушені звернутись з вказаним позовом до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити та надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснив, що мати позивачів ОСОБА_6 за життя не встигла оформити право власності на спірну земельну ділянку частку (пай), тому позивачі не можуть отримати право власності на спірну земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення.

Представник відповідача ПАТ «Обухівське» в судове засідання повторно не зявився, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлений, причин неявки не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Суд, вислухавши позивачів, представника відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Київської області, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 працювала в ПАТ «Обухівське» (радгосп-комбінат «Обухівський»), що підтверджується трудовою книжкою, довідкою, протоколами, і звільнилася з роботи у звязку з виходом на пенсію.

Відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Першотравенської сільської ради народних депутатів від 05.12.1995 року ПАТ «Обухівське» передано в постійне користування землі сільськогосподарського призначення, які знаходяться в адміністративних межах сільської ради та підлягають розподілу до розпаювання на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 року.

Протоколом загальних зборів № 2 від 05.03.2010 року та протоколом загальних зборів №3 від 22.02.2014 року було вирішено провести процес розпаювання та приватизації земель ПАТ «Обухівське» та затвердити список осіб, які мають право на земельну частку (пай).

В процесі розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь радгоспу-комбінату «Обухівський» (у подальшому - ПАТ «Обухівське») ОСОБА_6, як працівник ПАТ була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), розміром 3,7292 га згідно схеми поділу земель під № 12, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району, Київської області. Списки з розмірами часток (паїв) були подані до ОСОБА_5 райдержадміністрації для затвердження та видачі сертифікатів, однак сертифіката та державного акта на імя ОСОБА_6 не було виготовлено.

Розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Київської області № 365 від 08.12.2015 року затверджено проект приватизації земель ПАТ «Обухівське».

Вказані обставини підтверджуються протоколами загальних зборів, розпорядженнями райдержадміністрації, рішенням ОСОБА_5 районної ради, корінцем для жеребкування, державним актом на право постійного користування землею, схемою поділу сільськогосподарських земель ПАТ «Обухівське», іншими матеріалами справи.

13.06.2010 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Позивачі зверталися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), однак нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай), у звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивачі, як спадкоємці за законом відносно майна своєї матері мають право спадкування, в тому числі відносно права на земельну частку (пай), яку їх мати набула за життя та відносно якої не було завершено оформлення правовстановлюючого документу.

Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів спадкової справи таких спадкоємців не встановлено, позивачам не могло бути видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, що перешкоджає позивачам реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивачів як спадкоємців підлягає судовому розгляду на підставі ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право померлої на земельну частку (пай) виникло на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, відсутність належного правовстановлюючого документа не позбавляє таких прав. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі права та обовязки спадкодавця, в тому числі і щодо права на земельний пай, як пайщика ПАТ «Обухівське».

При цьому позивачі довели належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майна і майнових прав померлої матері.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Суд вважає доведеними посилання позивачів щодо наявності у них права на спадщину матері, а також належним і достатнім способом захисту порушених прав позивачів як спадкоємців визнання за ними права на земельну частку (пай).

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Під час розгляду справи суду не подано будь-які докази виготовлення, видачі спадкодавцеві як власникові чи землекористувачеві документа, що посвідчує право на землю та його державну реєстрацію.

Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду не доведено належними і допустимими доказами правомірне виникнення у спадкодавця права на земельну ділянку як обєкт нерухомого майна, тому таке право не може бути визнане за позивачами в судовому порядку.

Поряд з тим, суд вважає достатнім способом захисту порушених прав позивачів як спадкоємців визнання за ними права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивачів, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивачів шляхом визнання права відносно земельної частки (паю).

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1261, 1276 ЦК України, ст. 25 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частинах в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № 12 з площею 3,7292 га для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району Київської області, яка перебуває у користуванні публічного акціонерного товариства «Обухівське», що належала померлій 13 червня 2010 року ОСОБА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко