РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником будинку на підставі Свідоцтва про право спадщини за заповітом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач по справі є її рідним братом, який зареєстрований у вказаному будинку. Однак, відповідач з 2010р. фактично не проживає у вказаному будинку, не несе витрат на його утримання, не сплачує за комунальні послуги, у житловому приміщенні відсутні його особисті речі. Таким чином, позивач позбавлена права розпоряджатись власністю на власний розсуд, що значно обмежує її законні права. Будь-яких перешкод у користуванні відповідачем житловим приміщенням ніколи не вчиняла, відповідач в добровільному порядку змінив своє місце проживання, яке позивачу не відомо по теперішній час.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач, представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В подальшому позовні вимоги уточнили, та просили виключити із числа відповідачів по справі Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова та електронного урядування Департаменту Реєстрації Харківської міської ради. В судове засідання не з'явились, відповідно до поданої до суду заяви, позовні вимоги підтримали, розгляд справи просили проводити без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву судом отримано не було.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування вимог, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер : 4553 від 30 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зінченко Р.П.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 102014184 від 30.10.2017 р. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_1

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з будинкової книги з місця проживання про склад сім'ї та прописку за адресою: АДРЕСА_1. зареєстровані: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб.

На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до копії акту від 02.07.2018 року, складеного ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зазначено про те, що підтверджують, що за адресою: АДРЕСА_1, мешкає ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_5 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за вищевказаною адресою не проживає протягом останніх двох років, в приміщенні відсутні його особисті речі.

Відповідно до копії довідки КЗОЗ "ХМЛ № 28" від 13.06.2018 року зазначено про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прописаний за адресою: АДРЕСА_1, за останній час з 2005 по 13.06.2018 р. за медичною допомогою не звертався.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірному будинку не проживає протягом тривалого часу з 2010 року. Наявність реєстрації відповідача у будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко