КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/8163/18 Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
провадження № 22-ц/824/4742/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року у складі судді Колесника О.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області ПоповоїОлександри Валеріївни про визнання недійсним державної реєстрації прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №753/8163/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області Попової О.В. про визнання недійсним державної реєстрації прав та їх обтяжень задоволено частково. Накладено арешт на належну ПАТ «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1.

У січні 2019 року представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» Ковалевський Є.В. звернувся до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення позову у вказаній цивільній справі, яке обґрунтовував тим, що внаслідок того, що 18.05.2018 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, ПАТ «Укрсоцбанк» позбавлене можливості реалізовувати правомочності власника, зокрема продати вказану квартиру.

Як зазначено у п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на оцінку квартири, так як розмір збитків склав 1 255 792 грн., ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд застосувавши зустрічне забезпечення, зобов'язавши ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва грошові кошти у сумі 125 579 грн. 20 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року клопотання задоволено.

Визначено позивачу ОСОБА_2 розмір зустрічного забезпечення у сумі 60 000 грн.

Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити вказану суму на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, тобто до 18.01.2019 року.

Зобов`язано ОСОБА_2 у вказаний строк подати до суду документи, що підтверджують виконання ухвали суду про зустрічне забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання про застосування зустрічного забезпечення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічне забезпечення у сумі 60 000 грн. є достатньою компенсацією можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1, 2, 5, 8, 9, 10 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 154 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про зустрічне забезпечення. При цьому, відповідно до ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, тільки у випадку забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При розгляді клопотання про зустрічне забезпечення позову, суд зазначив про врахуванням ним практики Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п.43 Рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом було встановлено, що забезпечення позову на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, яке виразилося у формі накладення арешту на квартиру, яка належить ПАТ «Укрсоцбанк» на праві приватної власності, спричинить останньому реальні збитки (у сумі 1 255 792 грн.), які виражаються у реальній можливості продажу квартири і вважав за необхідне задовольнити клопотання та визначити позивачці розмір зустрічного забезпечення в сумі 60 000 грн. та зобов'язавши останню сплатити вказану суму на депозитний рахунок Дарницького районного суду міста Києва.

Приймаючи рішення про застосування зустрічного забезпечення суд вважав за необхідне зазначити, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи та повинен бути співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може понести відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Проте, визначений ч.3 ст.154 ЦПК України перелік випадків, у яких суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, є вичерпним. Так, суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, за відсутності обставин, які є обов'язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов'язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Як було зазначено вище, відповідно до ч.4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

За ч.5 ст.154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Отже, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Єдиним обґрунтуванням клопотання про зустрічне забезпечення ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України є лише припущення відповідача щодо факту невиконання позивачем зобов'язань за договором кредиту/іпотеки, внаслідок чого іпотекодержатель, як вважає ПАТ «Укрсоцбанк», задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Проте, відповідач жодним чином не довів факту невиконання позивачкою свої зобов'язань перед ним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує декілька спорів та відкрито провадження у двох судових справах, які розглядаються Дарницьким районним судом міста Києва, зокрема, справа №753/8163/18 про визнання недійсним державної реєстрації прав та їх обтяжень, у якій і було застосовано зустрічне забезпечення позову та справа №755/908/18 про стягнення заборгованості.

Предметом вказаних справ є спірні правовідносини, які склалися між сторонами, у тому числі щодо об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, але єдиним фактом є відсутність будь-яких доказів з боку відповідача стосовно незадовільного майнового стану позивачки.

Відповідачем не зазначено конкретної суми збитків, які можуть бути спричинені вжитими судом заходами забезпеченням позову.

Також відсутні обґрунтування чому саме потрібно застосувати зустрічне забезпечення у розмірі 10 відсотків від вартості квартири і яким чином це співставляється з ймовірними збитками.

Крім того, викликає сумнів у вартості майна, оскільки оцінка його датована 03.03.2018 року, а клопотання заявлено до суду у грудні 2018 року.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року слід скасувати, а в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: