Провадження №2-з/760/65/19
Справа №760/5576/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду.

Заявник просить суд забезпечити майбутній позов шляхом заборони на відчуження нерухомого майна - квартири (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_5, номер запису про право власності: НОМЕР_6 від 14.11.2018 року), що належить ОСОБА_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

заборони на відчуження домоволодіння (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 15939029, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 05.09.2006 року), що належить ОСОБА_4, розташованого за адресою: АДРЕСА_5;

заборони на відчуження нерухомого майна - квартири (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 06.07.2011 року), що належить ОСОБА_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Заява обґрунтована тим, що 01.03.2016 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 під розписку грошові кошти в якості позики в сумі 16000 доларів США. ОСОБА_3 зобов'язався повернути суму позики через 30 днів з моменту попередження про потребу в поверненні коштів, але не пізніше 01.07.2016 року.

Крім цього, в даній розписці зазначено, що ОСОБА_4 виступає в якості поручителя за зобов'язаннями ОСОБА_3

Зазначив, що станом на 17.01.2019 року ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16000 доларів США, чим порушив умови договору.

Отже, ОСОБА_1 має намір подати до суду позов про стягнення грошових коштів за розпискою.

Проте, у ОСОБА_1 є підстави вважати, що в подальшому ОСОБА_3 буде перешкоджати судовому провадженню та виконанню рішення суду, шляхом відчуження нерухомого і рухомого майна.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що 01.03.2016 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 в якості позики суму в розмірі 16000 доларів США, що підтверджується розпискою.

ОСОБА_3 зобов'язався повернути всю суму позики через 30 днів з моменту попередження про потребу в поверненні коштів, але не пізніше 01.07.2016 року.

У вказаній розписці зазначено, що ОСОБА_4 дає згоду на дії ОСОБА_3 та виступає поручителем.

Згідно додатку до розписки від 15.07.2016 року ОСОБА_3 зобов'язався повернути борг в сумі 405000,00 грн. до 30.07.2016 року.

Згідно зобов'язання від 03.11.2016 року ОСОБА_3 зобов'язався повернути суму боргу по розписці від 01.03.2016 року в сумі 16000 доларів США до 30.12.2016 року.

Встановлено, що станом на 17.01.2019 року ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16000 доларів США, чим порушив умови договору.

За таких обставин, вимога про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно розписки ОСОБА_3 отримав позику в сумі 16000 доларів США, тому з урахуванням вимог розумності, суд вважає за можливе вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення майбутнього позову.

У задоволенні вимог про заборону відчуження домоволодіння (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 15939029, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 05.09.2006 року), що належить ОСОБА_4, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 та заборону на відчуження нерухомого майна - квартири (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 06.07.2011 року), що належить ОСОБА_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 слід відмовити, оскільки такі вимоги не є співмірними із майбутніми позовними вимогами.

У частині 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно частин 1, 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 149, 150-154, 157 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Заборонити відчуження нерухомого майна - квартири (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_5, номер запису про право власності: НОМЕР_6 від 14.11.2018 року), що належить ОСОБА_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Заявник: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_8;

Особи, яка набудуть статусу відповідачів при подачі позову:ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6;

ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7.

Строк пред'явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя