ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2329/19 Справа № 209/1944/18 Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору № 69-к від 05 червня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади оператора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" та поновити її на зазначеній посаді.

Позов мотивований тим, що 01.11.2016 року вона була прийнята на посаду оператора в підприємство ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" згідно з наказом № 84-к від 01.11.2016 р. Наказом № 69-к від 05 червня 2018 року вона була звільнена з посади оператора, у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, про що було зроблено запис у трудовій книжці та вручено їй. Підставою для її звільнення стали накази № 44-к та 44а-к від 05.04.2018 року «Про проведення скорочення чисельності і штату працівників». Вказує, що їй було вручено попередження під розпис про скорочення її посади з 05.04.2018 року та про відсутність вакантних посад за її професією. У разі вивільнення вакантної посади позивач обіцяв повідомити про те, що така посада їй буде запропонована додатково в термін до 05.06.2018 року. На день її звільнення 05.06.2018 року відповідачем не було запропоновано жодної посади, яка б відповідала її професії та взагалі ніякої й іншої посади на підприємстві. Згоди профспілкового комітету у надані згоди на звільнення позивача не було, оскільки на підприємстві він фактично відсутній. На її думку відповідачем не наведено аргументів під час її звільнення та не дотримано вимог КЗпП України у тому числі і ст.42 КЗпП. Нею надавалися керівництву підприємства докази того, що вона одна має дохід у сім'ї, оскільки її донька навчається у вищому навчальному закладі в м. Харків, а чоловік ОСОБА_2 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вона одна виховує та надає доньці допомогу в зв'язку з навчанням, однак ці документи взагалі не були керівництвом відповідача прийняті до уваги. Відповідачем було залишено працювати на підприємстві осіб, які мають менший досвід роботи та не мають пільг при скороченні штату. Зазначає, що керівництвом відповідача в порушення ст. 42 КЗпП України не прийнято до уваги те, що вона дуже тривалий час працювала до прийому на роботу до відповідача на аналогічній посаді в ТОВ «Крона» і має переважне право на залишення на роботі як працівник з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Вважає, що вона має також переважне право на залишення на роботі як особа, в сім'ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком та працівник з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, та працівник, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, що передбачено п.п. 2, 3, 10 ст. 42 КЗпП України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено та ухвалено визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" № 69-К від 05.06.2018 року про звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на роботі в ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" на посаді оператора по диспетчерському обслуговуванню ліфтів аварійно диспетчерського центру; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не вжив всіх можливих заходів, спрямованих на працевлаштування позивача за іншими посадами на підприємстві, що передбачено вимогами статті 49-2 КЗпП України та при звільненні позивача на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відповідачем було допущено порушення вимог ч. 1 і п. 2, 3 ч. 2 ст. 42 КЗпП України, у зв'язку з чим порушені трудові права позивача підлягають судовому захисту в межах заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" просять рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що позивач працювала оператором по диспетчерському обслуговуванню ліфтів аварійно диспетчерського центру з 01.11.2016 року до 05.06.2018 року на підприємстві ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" згідно з наказом № 84-к від 01.11.2016 р.

Наказом № 69-к від 05 червня 2018 р. вона була звільнена з посади оператора, у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10, 34) та відповідним наказом від 05.06.2018 року (а.с. 37, 52), наказами про скорочення штатів ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" № 44-а-к, № 44-К від 05.04.2018 року (а.с. 50, 51), довідкою про заробітну плату (а.с. 53), статутом ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" (а.с. 54-62).

Як вбачається з матеріалів справи позивач своєчасно (за 2 місяця) була повідомлена про скорочення штатів у встановленому законом порядку (а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач не вжив всіх можливих заходів, спрямованих на працевлаштування позивача за іншими посадами на підприємстві, що передбачено вимогами статті 49-2 КЗпП України та при звільненні позивача на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відповідачем було допущено порушення вимог ч. 1 і п. 2, 3 ч. 2 ст. 42 КЗпП України, у зв'язку з чим порушені трудові права позивача підлягають судовому захисту в межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 36 Кодексу законів про працю України визначено підстави припинення трудового договору: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Статтею 40 КЗпП України визначено що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КзпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1723цс17, роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу ОСОБА_1 при звільненні не пропонувалась інша робота на цьому ж підприємстві, не пропонувалось навчатися роботі на комп'ютері або закінчити комп'ютерні курси.

Важливою умовою при проведенні скорочення штату працівників є обов'язок роботодавця запропонувати працівнику іншу роботу.

З моменту вручення позивачу попередження про скорочення штату та до моменту її звільнення, позивачу не було запропоновано жодної наявної вакансії.

Однак, ТОВ "АВС БІЛД СЕРВІС" належним чином не виконало свого обов'язку щодо працевлаштування позивача, не запропонувало їй іншого місця роботи, тим самим порушило гарантоване Конституцією України право на збереження місця роботи та захист від незаконного звільнення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанцій, встановивши, що 100-% скорочення і штату і чисельності працівників не відбувалося, дійшов обґрунтованого висновку про відновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом поновлення її на посаді.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко