Номер провадження: 22-ц/813/719/19
Номер справи місцевого суду: 520/3538/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Повного товариства «Ломбард «Совецький» Рязанцева і компанія», ОСОБА_4, ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ПТ «Ломбард «Совецький» Рязанцева і компанія», ОСОБА_4, ОСОБА_3, та відповідно до уточненої позовної заяви просила ухвалити рішення про негайне поновлення ОСОБА_2 на роботі в ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія»; ухвалити рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 всієї суми боргу за весь час вимушеного прогулу; зобов'язати працедавця ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» здійснити сплату обов'язкових платежів та страхових внесків із проведених ОСОБА_2 нарахувань; ухвалити рішення про відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 50000,00 грн.

При цьому позивач посилалась на те, що 01.03.2012 року її було прийнято на роботу до ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 6, зі складанням трудового договору за підписом ОСОБА_4, та отриманням від ОСОБА_2 ОСОБА_4 трудової книжки. Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було складено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.03.2012 року. 26.12.2013 року на робочому місці в ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 6, на позивача було скоєно озброєний розбійний напад з нанесенням тілесних ушкоджень. Слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в ході проведення огляду місця події було вилучено майно ломбарду, та в подальшому розпочато досудове розслідування за ознаками ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_2 визнано потерпілою. Після нападу ОСОБА_2 перебувала на лікарняному та в телефонній розмові повідомила ОСОБА_4 про вказані події, на що ОСОБА_4 відповіла, що ОСОБА_2 не звільнено та вона продовжить працювати в ломбарді, коли буде знайдено відповідне приміщення. Після одужання позивач тривалий час займалася питанням повернення майна ломбарду з правоохоронних органів та, оскільки працювати в ломбарді не було можливості, ОСОБА_2 працевлаштувалась до ТОВ «РУШ», де пропрацювала п'ять місяців. В 2016 році позивач завагітніла. Весь цей час ОСОБА_4 обіцяла, що позивач повернеться до роботи в ломбард, однак наприкінці січня 2017 року на телефонний дзвінок ОСОБА_2 ОСОБА_4 не відповіла, а 16.03.2017 року позивач направила заяву про повернення їй трудової книжки, проте до часу звернення до суду з позивачем ніхто з цього приводу не зв'язався.

У зв'язку з зазначеним, позивач була змушена звернутись для захисту своїх прав до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПТ "Ломбард "Совецький" Рязанцева і компанія", ОСОБА_4, ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов'язано ПТ "Ломбард "Совецький" Рязанцева і компанія" здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2013 року та січень 2014 року з урахуванням перебування ОСОБА_2 на лікарняному з 27.12.2013 року по 11.01.2014 року та здійснити сплату обов'язкових платежів та страхових внесків з нарахувань за вказаний період. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року та ухвалити нове рішення про негайне поновлення ОСОБА_2 на роботі в ПТ "Ломбард "Совецький" Рязанцева і компанія", ухвалити нове рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 всієї суми боргу за час вимушеного прогулу, зобов'язати ПТ "Ломбард "Совецький" Рязанцева і компанія" здійснити сплату обов'язкових платежів та страхових внесків із проведених ОСОБА_2 нарахувань, ухвалити нове рішення про відшкодування моральної шкоди, шляхом стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 у розмірі 50000,00 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- з 01.03.2012 року позивач ОСОБА_2 була працевлаштована до ПТ «Ломбард «Совєтський». Дана обставина сторонами не оспорювалась.

- 01.03.2012 року між ПТ «Ломбард «Совєтський» та ОСОБА_2 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким працівник зобов'язується дбайливо ставитись до матеріальних цінностей установи, що вони передані йому для зберігання чи інших цілей, і вжити заходів до запобігання шкоди. Своєчасно повідомити Адміністрацію про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей. Вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей. Брати участь у інвентаризації доручених йому матеріальних цінностей /т.1 а.с.6/.

- згідно з витягом з кримінального провадження №0008049 в період з 15.00 до 15.05 години 26.12.2013 року невстановлена особа, знаходячись у приміщенні ломбарду «Совєтський», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 6, застосувавши насилля, яке є небезпечним для життя та здоров'я та погрозою пістолетом невстановленої марки, відкрито заволоділа грошовими коштами, ювелірними виробами та документами /т.1 а.с.7/.

- згідно з протоколом огляду місця події від 26.12.2013 року в ході огляду місця події з приміщення ломбарду були вилучені речові докази, в тому числі: касова книга, ноутбук марки «DELL» РА-10 РА-12, печатка, касовий апарат /т.1 а.с.8-9/, які були повернуті позивачу ОСОБА_2 лише 10.11.2015 року після оскарження бездіяльності слідчого, про що суду надані ухвали суду від 18.09.2015 року та від 16.10.2015 року, а також гарантійна розписка ОСОБА_2 від 10.11.2015 року /т. 1 а.с.10-12/.

- після скоєного 26.12.2013 року нападу позивач ОСОБА_2 перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності, з якого вбачається, що ОСОБА_2 звільнена від роботи з 27.12.2013 року, стати до роботи з одинадцятого січня /т.2 а.с.54/. Оригінал зазначеного листка непрацездатності 09.09.2017 року був направлений позивачем поштовим відправленням представнику відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 з довідкою про відпрацьований час для передання відповідачу ОСОБА_4 /т.1 а.с.122-123/.

- відповідач ОСОБА_3 27.03.2014 року звернулась до прокурора Дніпровського району м. Києва з заявою про вчинення кримінального правопорушення та 03.04.2014 року ОСОБА_3 було надіслано повідомлення, з якого вбачається, що 03.04.2014 року зазначена заява зареєстрована за №0000089 в Єдиному рєстрі досудових розслідувань та провадження направлене до СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві для подальшого проведення досудового розслідування /т.1 а.с.131-135/. З заяви ОСОБА_3 від 27.03.2014 року вбачається, що серед іншого майна, належного ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», зникли також оригінали особових справ співробітників ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія». При цьому за час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_2 інформації щодо результатів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню суду не надано, так само як і не заявлено сторонами клопотань щодо витребування зазначеної інформації судом.

- 15.03.2017 року позивач ОСОБА_2 письмово звернулась до ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» з заявою про повернення документів, а саме - трудової книжки /т.1 а.с.46/. Доказів щодо отримання вказаної заяви або надання відповіді на неї суду не надано.

- згідно з довідками за формою ОК-5 та ОК-7, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу /т.2 а.с.9-11/ в січні 2014 року ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата за 1 день в розмірі 937,44 грн.

- згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ПТ «Ломбард «Совєтський» ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата за чотири квартали 2013 року, за перший квартал 2014 року інформація про доходи відсутня /т.2 а.с.89/.

- представлені позивачем довідки про суми виплачених їй доходів ПТ «Ломбард «Совєтський» містять аналогічну інформацію та узгоджуються зі змістом довідок, які були витребувані судом.

Задовольняючи позов в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2013 року та січень 2014 року з урахуванням перебування ОСОБА_2 на лікарняному з 27.12.2013 року по 11.01.2014 року та здійснити сплату обов'язкових платежів та страхових внесків з нарахувань за вказаний період та відмовляючи у вимогах про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання роботодавця провести сплату обов'язкових платежів та страхових внесків за цей період, стягнення моральної шкоди, cуд першої інстанції виходив з того, що:

- позивач ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 27.12.2013 року по 10.01.2014 року, за січень 2014 року їй було нараховано заробітну плату лише за один день, за перший квартал 2014 року відомості про доходи відсутні (згідно з довідкою ДФС в т.2 на а.с.89);

- будь-яких належних та допустимих доказів щодо дійсного часу та причини звільнення ані зі сторони позивача, ані зі сторони відповідачів суду не надано, тобто дата прийняття наказу про звільнення ОСОБА_2 та видачі їй копії такого наказу або день видачі трудової книжки не встановлено, в зв'язку з чим не встановлений і строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі;

- позивачем ОСОБА_2 не доведено обставин щодо її незаконного звільнення;

- документи щодо припинення між сторонами трудових відносин роботодавцем не представлені у зв'язку викраденням у лютому 2014 року невідомими особами з офісу ПТ «Ломбард «Совєтський» матеріальних цінностей, документів та всіх особових справ працівників ПТ «Ломбард «Совєтський», що підтверджується заявою зареєстрованою за № 0000089 в Єдиному рєстрі досудових розслідувань та інформацією про направлення провадження до СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві для подальшого проведення досудового розслідування. При цьому за час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_2 інформації щодо результатів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню суду не надано, так само як і не заявлено сторонами клопотань щодо витребування зазначеної інформації судом;

- відсутність підстав для задоволення вимоги про поновлення на роботі унеможливлює задоволення вимог про стягнення всієї суми боргу за весь час вимушеного прогулу, зобов'язання роботодавця провести сплату обов'язкових платежів та страхових внесків за цей період та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Суд вірно встановив, що позивач ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» з 01.03.2012 року, виходячи з того, що вказана обставина сторонами у справі не оспорювалася та підтверджена дослідженими письмовими доказами.

При цьому з урахуванням документального підтвердження наявності заяви ПТ «Ломбард «Совєтський» про крадіжку матеріальних цінностей, документів та всіх особових справ працівників ПТ «Ломбард «Совєтський» з офісу підприємства у лютому 2014 року, яка зареєстрована № 0000089 в Єдиному рєстрі досудових розслідувань у зв`язку з чим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві провадиться досудове розслідування, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності підстав для набуття висновку, що роботодавцем без поважних причин не представлено первісних документальних доказів про дату та підставу припинення трудових відносин з ОСОБА_2, про дотримання процедури звільнення працівника, своєчасності і повноті проведених з працівником розрахунків при звільненні, про своєчасність видачі йому трудової книжки тощо.

При цьому справедливо прийнявши до уваги наявність листка про тимчасову непрацездатність ОСОБА_2 з 27.12.2013 року по 10.01.2014 року включно з вказівкою про дату виходу на роботу - 11.01.2014 року та встановивши, що в січні 2014 року ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата за 1 день в розмірі 937,44 грн., суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги письмові пояснення відповідача ОСОБА_3, в яких та вважає, що ОСОБА_2 була звільнена 01.01.2014 року за власним бажанням.

Разом з тим суд встановив, що крім нарахування зарплати ОСОБА_2 за один робочий день у січні 2014 року, ПТ «Ломбард «Совєтський» інших виплат ОСОБА_2 ані за 2014 рік, ані за наступні календарні роки - 2015, 2016, 2017 роки тощо не здійснювало, а сама ОСОБА_2 у листопаді 2014 року працевлаштувалась у ТОВ «РУШ».

З відомостей за формою ОК-5 вбачається, що ОСОБА_2, пропрацювала у ТОВ «РУШ» до квітня 2015 року, після чого звільнилася і у подальшому в травні 2017 року працевлаштувалася у Департамент праці і соціальної політики Одеської міськради.

Відповідно до 5.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 року № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

З представленої позивачем копії трудової книжки вбачається, що при працевлаштуванні у ТОВ «РУШ» у листопаді 2014 року, було заведено трудову книжку, в якій роботодавцем було зазначено про відсутність у ОСОБА_2 попереднього трудового стажу.

В засіданні колегії суддів ОСОБА_2 не надала чіткої відповіді про причини здійснення ТОВ «РУШ» запису про відсутність у неї трудвого стажу до працевлаштування на це підприємство і чому вона не надала ТОВ «РУШ» інформацію про своє попереднє місце роботи в ПТ «Ломбард «Совєтський» і не просила ТОВ «РУШ» про сприяння їй в одержанні документів, що підтверджують її трудовий стаж, а також в отриманні офіційної інформації про стан трудових відносин з попереднім власником.

Крім того, ОСОБА_2 до справи представила копію висновку експерта № 316 щодо характеру і механізму утворення тілесних ушкоджень, яка проводилася з 12.02.2014 року до 24.02.2014 року. Зі змісту даного експертного висновку вбачається, що окрім відомостей про вік ОСОБА_2, адреси реєстрації та адреси фактичного мешкання містить графу, де відображаються відомості про роботу.

Як вбачається, на час проведення експертизи у лютому 2014 року зазначено, що ОСОБА_2 не працює. Дана інформація зазначена експертом могла бути відображена лише зі слів самої ОСОБА_2

В засіданні колегії суддів ОСОБА_2 утруднилася з відповіддю на питання чому в експертному висновку станом на лютий 2014 року зазначено, що вона не працює.

Суд першої інстанції відхилив доводи позивача щодо її чисельних звернень до слідчих органів та до слідчих суддів, прийнятих судових постанов про зобов'язання повернути їй майно ломбарду, а також зберігальну розписку, обґрунтовано пославшись, що вказані обставини самі по собі ніяким чином не доводять факту її незаконного звільнення.

Крім того в засіданні колегії суддів представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, пояснив, що йому відомо від своєї довірительниці, що ПТ «Ломбард «Совєтський» взагалі до нещодавна не було обізнано, що ОСОБА_2 отримала речі та оргтехніку підприємства від органів внутрішніх справ.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про недоведеність ОСОБА_2 належними і достатніми доказами обставин щодо її незаконного звільнення ПТ «Ломбард «Совєтський» та у зв'язку з цим про відсутність підстав для її поновлення на роботі в ПТ «Ломбард «Совєтський».

Оскільки вимоги про стягнення всієї суми боргу за весь час вимушеного прогулу, зобов'язання роботодавця провести сплату обов'язкових платежів та страхових внесків за цей період та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі, то суд першої інстнації, відмомивши у задовленні основної вимоги, обґрунтовано відмомив і у задоволенні похідних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо прийняття районним судом до уваги лжесвідчень відповідачів у справі та невірного тлумачення судом відомостей довідки ОК-7 є неспроможними, оскільки не узгоджуються з встановленими у справі обставинам, не відповідають зібраним судом доказам, не засновані на законі та зведені виключно до намагання перевстановити обставини справи та переоцінити докази, які правильно встановлені судом і яким судом надано об'єктивну оцінку, не спростовують обґрунтованість та справедливість висновків суду першої інстанції.

Відповідно до листка непрацездатності, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 27.12.2013 року по 10.01.2014 року. Оскільки за змістом лікарняного листа ОСОБА_2 мала стати до роботи 11.01.2014 року, а заробітну плату їй було нараховано власником за один день роботи у січні 2014 року, що вбачається з відомостей довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7, то висновок суду про зобов'язання ПТ "Ломбард "Совецький" Рязанцева і компанія" здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2013 року та січень 2014 року з урахуванням перебування ОСОБА_2 на лікарняному з 27.12.2013 року по 11.01.2014 року та здійснити сплату обов'язкових платежів та страхових внесків з нарахувань за вказаний період відповідає встановленим у справі обставинам і дослідженим судом доказам і заснований на трудовому законодавстві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 14.03.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова