№ 664/1424/19
26 листопада 2019 року м. Олешки
Цюрупинський районний суд
в складі:головуючого судді : Бойко В.П.,
при секретарі : Сорока М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.
В позові вказано, що 23.11.1991 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Брилівською сільрадою Олешківського району Херсонської області, актовий запис №34. Під час перебування у шлюбі 21.06.2005 року ними придбано житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 482 кв.м. У сторін виник спір щодо поділу майна, придбаного під час шлюбу, я зв`язку із чим просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку та стягнути з відповідача судові витрати.
Представник позивача подав в судове засідання заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.
Судова повістка відповідачеві повернута з відміткою про відсутність адресата.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Додатково відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду.
Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 23.11.1991 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Брилівською сільрадою Олешківського району Херсонської області, актовий запис №34 (свідоцтво НОМЕР_1 ). Під час перебування у шлюбі 21.06.2005 року ОСОБА_2 придбано житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 482 кв.м., копія договору долучена до матеріалів справи.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК.
Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вказане майно подружжя є їх спільною сумісною власністю, а тому суд приходить до висновку про поділ майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81,141, 259 263, 264,265, 280, 282, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 482 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Цюрупинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд в 30-денний строк з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Суддя В.П.Бойко