ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року

м. Харків

справа № 638/11837/17

провадження № 22-ц/818/1257/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бурлаки І.В., Кругова С.С.,

за участю: секретаря - Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника АТ «Укргазвидобування» - Бєлєвцової О.С.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника акціонерного товариства «Укргазвидобування» - адвоката Собка Олександра Вадимовича про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства - адвоката Собка Олександра Вадимовича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року, постановлену суддею - Цвірюком Д.В., в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року позов - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ №96-к від 24 березня 2017 року «По особовому складу»

Поновлено попередні умови праці ОСОБА_2, обумовлені трудовим договором.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 30 000, 00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 240, 00 грн.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн., витрати позивача, що пов'язані з явкою до суду, у розмірі 600, 35 грн.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Укргазвидобування» - залишено без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року - залишено без змін.

У березні 2018 року АТ «Укргазвидобування» звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року касаційну скаргу АТ «Укргазвидобування» - задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року - скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 840, 00 грн. на користь АТ «Укргазвидобування».

22 серпня 2018 року представник АТ «Укргазвидобування» звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року, в порядку повороту виконання якого просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазвидобування» моральну шкоду в розмірі 30 000, 00 грн. та судові витрати в розмірі 17 840, 35 грн., що складаються з суми судового збору в розмірі 2 240, 00 грн., витрат на правову допомогу в сумі 15 000, 00 грн. та витрат позивача, що пов'язані з явкою до суду, в сумі 600, 35 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року заяву представника АТ «Укргазвидобування» - задоволено частково.

Допущено поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди, в частині стягнення судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазвидобування» судові витрати у загальному розмірі 14 361, 49 грн., що складаються з суми судового збору в розмірі 1 803, 20 грн., витрат на правову допомогу в сумі 12 075, 00 грн., та витрат позивача, що пов'язані з явкою до суду, в сумі 483, 29 грн.

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Укргазвидобування» - Собко Олександр Вадимович звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі представник АТ «Укргазвидобування» - Собко Олександр Вадимович просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення у цій частині, яким заяву про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року задовольнити повністю, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Укргазвидобування» без задоволення, посилаючись на ті обставини, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник АТ «Укргазвидобування» - Бєлєвцова О.С. апеляційну скаргу підтримувала.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення представника АТ «Укргазвидобування» - Бєлєвцової О.С., позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково заяву представника АТ «Укргазвидобування» про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року, суд першої інстанції виходив із того, що з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазвидобування» в порядку повороту виконання судового рішення підлягають стягненню судові витрати в сумі 14 361, 49 грн., які складаються із суми судового збору в розмірі 1 803, 20 грн., витрат на правову допомогу у сумі 12 075, 00 грн. та пов'язаних з явкою позивача в суд в сумі 483, 29 грн.

Що стосується стягнення з позивача сплачених у рахунок держави військового збору в сумі 717, 61 грн., податку з доходу фізичних осіб - 8 611, 26 грн., то суд зазначив, що ці суми ОСОБА_2 не отримав, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх стягнення з останнього.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000, 00 грн., то суд виходив із того, що зазначена сума випливає із трудових правовідносин, у зв'язку з чим відповідно до ст. 239 КЗпП України, ч.2 ст. 445 ЦПК України правові підстави для повороту виконання судового рішення в цій частині відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ №96-к від 24 березня 2017 року «По особовому складу»

Поновлено попередні умови праці ОСОБА_2, обумовлені трудовим договором.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 30 000, 00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 240, 00 грн.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн., витрати позивача, що пов'язані з явкою до суду у розмірі 600, 35 грн. (а. с. 209 - 211 т.1, 62 - 67 т.2).

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року касаційну скаргу АТ «Укргазвидобування» - задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року - скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 840, 00 грн. на користь АТ «Укргазвидобування» (а. с. 114 - 117 т.2).

Судом касаційної інстанції питання про поворот виконання скасованого рішення суду не вирішено.

Частиною 9 статті 444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

За змістом частини 1 статті 239 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) зазначено, що у разі скасування виконання судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання рішення допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або наданих ним підроблених документах.

За змістом статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомога, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно за відсутності рахункової помилки з її боку і необґрунтованості з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Поняття моральної шкоди та підстави її відшкодування передбачені статтею 23 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 з послідуючими змінами та доповненнями зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду в кожній справі необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення про відшкодування моральної шкоди керувався правовими нормами, які передбачені як Цивільним кодексом України, так і Кодексом законів про працю України.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 зазначено, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку роботодавець (власник, або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

З положень п. 1. 3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за №114/8713, розробленої відповідно до Закону України «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків, вбачається, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включається нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції №114/8713, згідно з п.3.13 якого до них відносяться компенсація моральної шкоди працівникам за рахунок коштів підприємства, що виплачується за рішенням суду.

За таких обставин, суми відшкодування моральної шкоди не можуть бути визнані такими, що прирівнюються до заробітної плати.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сума моральної шкоди, яка була стягнута з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000, 00 грн. відноситься до виплат, що випливають з трудових правовідносин, та які не повертаються при повороті виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в повороті виконання судового рішення в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в вищезазначеній частині підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Колегія суддів в цій частині ухвалює нове судове рішення, яким в порядку повороту виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року стягує з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазвидобування» сплачену у відшкодування моральної шкоди суму 24 150, 00 грн., яка була реально сплачена позивачу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтовану відмову в частині повернення вирахувань, а саме, 1, 5% військового збору та 18% податку з доходів фізичних осіб, проведених з сум, які були сплачені позивачу у відшкодування судових витрат, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в даній частині.

При розгляді справи було встановлено, що на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року, яке було скасовано в касаційному порядку, на користь позивача відповідачем повинна бути сплачена сума 47 840, 35 грн., яка складається з моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн. та судових витрат в розмірі 17 840, 35 грн.

Фактично ОСОБА_2 була отримана сума 38 511, 48 грн., оскільки із суми 47 840, 35 грн. був утриманий податок на доходи фізичних осіб у розмірі 8 611, 26 грн. та військовий збір у сумі 717, 61 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки у відшкодування судових витрат було сплачено позивачу 14 361, 49 грн., а не 17 840, 35 грн., як було зазначено судом, то колегія суддів вважає, що правові підстави для стягнення у порядку повороту виконання судового рішення 3 478, 86 грн. утриманих податків відсутні.

У відшкодування моральної шкоди відповідачем було сплачено позивачу не 30 000, 00 грн., а 24 150, 00 грн., з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню фактично отримана сума у відшкодування моральної шкоди, а саме 24 150, 00 грн.

Податок на доходи фізичних осіб та військовий збір був перерахований в дохід держави, у зв'язку з чим правові підстави для стягнення цієї суми з ОСОБА_2 у порядку повороту виконання судового рішення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно допустити поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року в частині фактично виплаченої ОСОБА_2 суми у відшкодування моральної шкоди у розмірі 24 150, 00 грн.

Ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви АТ «Укргазвидобування» про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року, в апеляційному порядку не оскаржувалася, ОСОБА_2 виконана, у зв'язку з чим відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України предметом розгляду суду апеляційної інстанції не була.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381 - 382, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства - адвоката Собка Олександра Вадимовича - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви акціонерного товариства «Укргазвидобування» про поворот виконання судового рішення - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Допустити поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення попередніх умов праці, відшкодування моральної шкоди, в частині фактично виплаченої суми у відшкодування моральної шкоди, у сумі 24 150, 00 грн.

В іншій частині ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року в апеляційному порядку не переглядалась.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «15» березня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.В. Бурлака

С.С. Кругова