233 № 233/6236/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем по справі. 29 грудня 2017 року на підставі наказу № 1/011 її було звільнено з посади медичного реєстратора відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату під час реорганізації медичного закладу шляхом приєднання до КУ «Центральна районна лікарня» м.Костянтинівка. Проте, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року її було поновлено на посаді медичного реєстратора. 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин представниками адміністрації КУ «Центральна районна лікарня» було проведено перевірку дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та графіку робочого часу працівниками реєстратури, в результаті якої встановлено її відсутність на робочому місці. Наказом головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» від 12 жовтня 2018 року № 09-0-/30 її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану ніби-то за порушення трудової дисципліни, порушення п.2.19 посадової інструкції. Наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року позивачка вважає незаконним, оскільки не вчиняла жодного дисциплінарного проступку, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі посадові обовязки, передбачені посадовою інструкцією. 11 жовтня 2018 року під час роботи, на початку дванадцятої години відчула себе погано у звязку з чим звернулась до сімейного лікаря ОСОБА_4 зі скаргами на незадовільну роботу і біль у шлунково-кишковому тракті, підвищення температури тіла до 37,1 С, про що лікарем було внесено відповідні записи до медичної карти та журналу амбулаторного прийому пацієнтів. Після прийому призначених ліків залишилась на роботі, але протягом робочого дня кілька разів відвідувала туалет. 11 жовтня 2018 року після 17 години стан самопочуття її погіршився і вона була вимушена піти до туалету, де провела значний проміжок часу, а о 18 годині залишила приміщення КУ «Центральна районна лікарня», де знаходилось її робоче місце, попрямувавши додому. Отже, вона залишалась в приміщенні поліклініки до кінця робочої зміни і порушень трудової дисципліни, посадової інструкції не припускалась.

Позивач просить:

-скасувати наказ головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року «Про винесення дисциплінарного стягнення».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що її робочий день 11 жовтня 2018 року мав тривати з 10 до 18 години. Приблизно о 10 годині цього дня вона звернулась до лікаря ОСОБА_4 з приводу ентероінфекції, вжила призначені ліки та продовжила працювати. Приблизно о 17 годині 15 хвилин її напарниця ОСОБА_5 зачинила кабінет реєстратури та пішла додому, а вона забравши свої речі, на порозі чекала закінчення робочого часу, оскільки власний ключ від кабінету того дня забула вдома. Під час очікування кінця робочого дня їй стало зле, у звязку з чим вона пішла до туалету, де знаходилась приблизно до 18 години. Виходячи з приміщення лікарні, приблизно о 18 годині 05 хвилин, в дверях зустріла ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які хотіли записатись до лікаря ОСОБА_8, але вона запропонувала їм зробити це наступного дня, пославшись на те, що журнал зачинено в реєстратурі. Наступного дня ОСОБА_7 був записаний на прийом до лікаря в телефонному режимі. З наказом про застосування дисциплінарного стягнення її ознайомили, але засвідчувати цей факт власним підписом вона відмовилась. Зазначила, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення є наслідком упередженого ставлення до неї з боку адміністрації через поновлення на роботі в судовому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, посилаючись в обґрунтування своєї позиції на наступні обставини. 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин комісією з перевірки фактичного відпрацювання робочого часу було виявлено відсутність на робочому місці медичних реєстраторів поліклініки, в тому числі, і ОСОБА_1, про що було складено відповідний акт. 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 написала письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що вона 11 жовтня 2018 року пішла з роботи о 17 годині 20 хвилин, оскільки реєстраторам було ніби-то дозволено уходити з роботи раніше закінчення робочого дня, але повернулась до приміщення лікарні саме з метою відвідати туалет, оскільки відчула себе погано, а не у звязку з тим, що мала знаходитись в цей час на робочому місці. Протягом робочого дня 11 жовтня 2018 року позивачка не повідомляла адміністрацію про своє погане самопочуття, не зверталась із проханням відпустити її з роботи раніше, а наступного дня вийшла на роботу та працювала у звичайному режимі. Будь-яких розпоряджень стосовно скорочення тривалості робочого дня медичних реєстраторів з 18 години до 17 години адміністрацією не приймалось. Суперечливі пояснення позивачки свідчать про її намір виправдати свою поведінку. Зазначила, що при обранні виду дисциплінарного стягнення були враховані всі обставини, передбачені ст.149 КЗпП України, а також те, що раніше ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, але залишення нею робочого місця могло призвести до негативних наслідків для пацієнтів, оскільки вони б вчасно не отримали необхідної інформації й не були б скеровані до необхідного лікаря.

Свідок ОСОБА_5, яка працює медичним реєстратором пояснила, що 11 жовтня 2018 року вона працювала разом із ОСОБА_1 за графіком з 10 години до 18 години. Того дня позивачка по справі на погане самопочуття не скаржилась. Після того, як о 17 годині прийшов сторож, вони із ОСОБА_10 зібрались та приблизно о 17 годині 10 хвилин разом вийшли з приміщення поліклініки та пішли додому, попрощавшись біля магазину «Ели-пили». Кожен з реєстраторів має власний ключ від приміщення реєстратури. Будь-яких непорозумінь з ключем того дня не було, ОСОБА_1 не казала їй про те, що не має ключа, проти уходу з роботи раніше закінчення робочого часу заперечень не висловлювала та не просила залишити їй ключ. Зазначила, що їй теж було оголошено догану за відсутність за робочому місці 11 жовтня 2018 року. До винесення цього наказу всі працівники, в тому числі, і ОСОБА_1, з якою вона майже завжди разом уходила з роботи, залишали свої робочі місця до закінчення робочого часу.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 входить до складу комісії з перевірки дотримання відпрацювання робочого часу працівниками лікарні. Під час здійснення перевірки 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин вона виявила, що приміщення реєстратури КУ «Центральна районна лікарня» зачинене і медичні реєстратори на робочому місці відсутні. Сторож повідомив її про те, що всі працівники вже давно пішли і в приміщенні лікарні нікого немає. Про виявлений факт повідомила за допомогою телефону ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які в той час здійснювали перевірку в реєстратурі дитячої поліклініки. Наступного дня ними на компютері було складено акт про відсутність на робочих місцях медичних реєстраторів ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_14

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що 11 жовтня 2018 року під час здійснення перевірки дотримання відпрацювання робочого часу працівниками лікарні вони пішли в реєстратуру дитячої поліклініки, а ОСОБА_11 - до реєстратури КУ «Центральна районна лікарня», які розташовані неподалік. ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що медичні реєстратори, в тому числі, і ОСОБА_1, відсутні на робочих місцях, про що наступного дня ними було складено відповідний акт.

Свідок ОСОБА_15, який працює сторожем, в судовому засіданні пояснив, що 11 жовтня 2018 року близько 17 години всі працівники поліклініки пішли додому. Приблизно з 17 до 18 годині він знаходився в гардеробній на першому поверсі і протягом цього періоду часу в приміщенні лікарні ані ОСОБА_1, ані будь-яких пацієнтів не бачив. Через деякий час після того, які всі працівники пішли додому, прийшла працівник планового відділу КУ «ЦРЛ» ОСОБА_11, яка запитала у нього про те, де знаходяться всі працівники, на що він повідомив їй про те, що вони розійшлись незадовго до її приходу. ОСОБА_11 пересвідчилась в тому, що реєстратура зачинена та пройшла по першому поверху лікарні. Після того, як приблизно о 18 годині, на початку 19 години прийшов фельдшер ОСОБА_16, він зачинив вхідні двері приміщення лікарні.

Свідок ОСОБА_17, яка обіймає посаду старшої медичної сестри КУ «Центральна районна лікарня», в судовому засіданні пояснила, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 не зверталась до неї із жодних питань, в тому числі, і не відпрошувалась раніше із роботи у звязку із поганим самопочуттям. Будь-яких розпоряджень про скорочення робочого часу медичних реєстраторів адміністрацією лікарні не видавалось, отже ОСОБА_1 11 жовтня 2018 року мала працювати до 18 години. 12 жовтня 2018 року вона дізналась про проведену перевірку дотримання відпрацювання робочого часу, у звязку з чим відбирала письмові пояснення у працівників, які раніше закінчення робочого дня залишили робочі місця, в тому числі, і у ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що тривалий час знайомий із позивачкою ОСОБА_1, як з медичним працівником. 11 жовтня 2018 року у вечірній час разом із ОСОБА_6 відвідували КУ «Центральна районна лікарня» з метою отримати довідку від лікаря-невропатолога. Цього дня приблизно о 18 годині 05 хвилин в дверях лікувального закладу зустріли ОСОБА_1, яка повідомила про те, що у звязку із пізнім часом лікар-невропатолог вже не приймає пацієнтів.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 11 жовтня 2018 року вони разом із ОСОБА_7 з метою отримання довідки від лікаря-невропатолога відвідували КУ «Центральна районна лікарня». На сходах лікарні приблизно о 18.05 -18.10 годин зустріли ОСОБА_1, яка повідомила їм про те, що довідку можна отримати наступного дня.

Свідок ОСОБА_16, який обіймає посаду фельдшера, в судовому засіданні пояснив, що 11 жовтня 2018 року він чергував в поліклініці з 18 години до 06 години ранку наступного дня. Спілкувався зі сторожем, який розповів йому про те, що приходили представники комісії з метою перевірки дотримання працівниками графіку роботи. Нікого, окрім сторожа, того дня в приміщенні лікарні не бачив.

Свідок ОСОБА_18, яка є сімейним лікарем позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що 11 жовтня 2018 року в період часу з 11 до 12 години ОСОБА_1 зверталась до неї за медичною допомогою з приводу скарг на погане самопочуття. У критичному стані ОСОБА_1 не перебувала, але вона дійшла висновку про необхідність консультації лікаря-інфекціоніста, що порекомендувала останній та призначила ліки для полегшення самопочуття, про що зробила запис до медичної картки. Запис про звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою був також зроблений 11 жовтня 2018 року у журналі прийому пацієнтів. Після 11 жовтня 2018 року, наступного дня ОСОБА_1 більше до неї за медичною допомогою не зверталась, при цьому в розмові повідомила про покращення самопочуття.

Свідок ОСОБА_19, яка працює медичною сестрою, пояснила, що 11 жовтня 2018 року здійснювала прийом пацієнтів разом із лікарем ОСОБА_18 Цього дня приблизно о 12 годині до лікаря звернулась ОСОБА_1 із скаргами на симптоми отруєння. Позивачка була оглянута лікарем ОСОБА_18, про що було зроблено запис у медичну картку пацієнта. Вона особисто зробила запис про звернення ОСОБА_1 до лікаря в журнал прийому пацієнтів.

Як вбачається з трудової книжки, позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, 29 грудня 2017 року була звільнена з посади медичного реєстратора у звязку із скороченням штату при реорганізації закладу відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.3-4).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді медичного реєстратора з 29 грудня 2017 року (а.с.5-7).

Як встановлено з пояснень позивачки ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні, 11 жовтня 2018 року позивачка мала працювати у другу зміну з 10 години ранку до 18 години вечора.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Пунктами 2.1, 2.19 посадової інструкції реєстратора медичного поліклініки КУ «Центральна районна лікарня», з якою позивачка ознайомлена 24 липня 2018 року, передбачено, що для виконання покладених на нього функцій реєстратор медичний зобовязаний працювати згідно графіку, який затверджено адміністрацією закладу та виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку (а.с.33-35).

Наказом КУ «Центральна районна лікарня» від 01 жовтня 2018 року № 01-06/161«б» з метою посилення контролю за повнотою відпрацювання і використання робочого часу працівниками установи, для здійснення перевірки було створено комісію до складу якої увійшли ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.31).

Комісією у складі ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було складено акт перевірки дотримання трудової дисципліни від 11 жовтня 2018 року, відповідно до якого зафіксовано, що працівники реєстратури лікарні ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин були відсутні на робочих місцях (а.с.32).

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 написала пояснення на імя головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» щодо зафіксованого актом від 11 жовтня 2018 року порушення трудової дисципліни. З власноруч написаних позивачкою пояснень вбачається, що вона 11 жовтня 2018 року о 17 годині 20 хвилин зібралась уходити з роботи, вийшла з приміщення поліклініки разом із іншими працівниками, але повернулась у звязку з погіршенням стану здоровя (розлад шлунку). До 18 години знаходилась в приміщені туалету, після чого поїхала додому. В поясненнях зазначила, що на проведених напередодні зборах працівникам реєстратури було дозволено уходити з роботи о 17 годині у звязку з криміногенним станом; 11 жовтня 2018 року о 17 годині на робочих місцях були відсутні всі працівники (а.с.36) .

Наказом від 12 жовтня 2018 року № 09-09/30 реєстраторам медичним ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_21 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, п.2.19 посадової інструкції відсутність на робочому місці без поважної причини 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин (а.с.8).

18 жовтня 2018 року представниками відповідача по справі було складено акт про те, що цього дня об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення під особистий підпис з наказом від 12 жовтня 2018 року № 09-09/30 «Про винесення дисциплінарного стягнення» (а.с.37). Зазначену обставину визнала позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні.

З копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається, що 11 жовтня 2018 року об 11 годині 20 хвилин вона зверталась до лікаря ОСОБА_18 з приводу харчової токсикоінфекції; від госпіталізації в інфекційне відділення відмовилась, було призначене лікування (а.с.10-11).

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини другої статті 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд повинен зясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу).

З досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 дійсно залишила робоче місце раніше закінчення робочого часу і о 17 годині 25 хвилин була відсутня на робочому місці без поважних причин, що підтверджується зокрема: письмовими поясненнями самої позивачки від 12 жовтня 2018 року, показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_15, актом від 11 жовтня 2018 року.

Зміст акту від 11 жовтня 2018 року узгоджується із показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_11М, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, відповідає фактичним обставинам, які мали місце 11 жовтня 2018 року, з огляду на що доводи представника позивача ОСОБА_2 стосовно недопустимості зазначеного акту як доказу є неспроможними.

Сам по собі факт складання акту наступного дня із використанням компютерної техніки та того, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 безпосередньо не заходили до приміщення поліклініки, на що посилається представник позивачки, не спростовують того, що 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці.

Факт відсутності на робочому місці 11 жовтня 2018 року з 17 години 25 хвилин до закінчення робочого часу фактично не оспорювався і самою позивачкою в судовому засіданні, проте, остання послалась на існування поважних причин своєї відсутності.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 12 жовтня 2018 року вбачається, що 11 жовтня 2018 року о 17 годині 20 хвилин вона зібралась уходити з роботи та пішла з приміщення поліклініки разом із іншими працівниками, що узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що 11 жовтня 2018 року приблизно о 17 годині 10 хвилин вони разом із ОСОБА_1 залишили робоче місце раніше закінчення робочого дня.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що вона після уходу ОСОБА_5 через відсутність у неї ключа від приміщення реєстратури чекала закінчення робочого часу в приміщенні лікарні біля реєстратури, а потім знаходилась в туалеті, спростовуються її власноручними поясненнями, показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_15

Доводи позивачки ОСОБА_1 стосовно того, що показання свідка ОСОБА_5 є неправдивими, оскільки між ними неприязні стосунки на грунті несумлінного виконання останньою своїх посадових обовязків є непереконливими, зважаючи, окрім того, на те, що як зазначила сама позивачка в судовому засіданні, вона жодного разу не зверталась з цього приводу до адміністрації лікарні.

Суд на підставі досліджених доказів дійшов переконання, що повернення в приміщення поліклініки, на яке посилається ОСОБА_1, жодним чином не було обумовлено її прагненням знаходитись на робочому місці та виконувати посадові обовязки.

Переконливих доводів щодо суперечностей в поясненнях стосовно обставин, які мали місце 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 не навела, пославшись на упереджене ставлення до неї з боку адміністрації та погане самопочуття.

Твердження ОСОБА_1 про те, що її притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком упередженого ставлення до неї з боку адміністрації лікарні є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

Незадовільний стан здоровя, на який посилається позивачка як на поважну причину відсутності на робочому місці не підтверджується належними доказами, оскільки, як вбачається з показань свідка ОСОБА_18, 11 жовтня 2018 року позивачка в критичному стані не перебувала, від госпіталізації відмовилась, що підтверджується записом в медичній картці (а.с.9-11) та не просила відпустити її раніше закінчення робочого дня, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17

Проаналізувавши та оцінивши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року про застосування дисциплінарного стягнення, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення позивачем вимог п. 2.19 посадової інструкції, порушення трудової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку 11 жовтня 2018 року. При притягненні до дисциплінарної відповідальності позивача та застосування стягнення у вигляді догани, роботодавцем були дотримані вимоги ст.147-149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення накладено у межах строку, передбаченого ст.148 КЗпП України; при накладенні дисциплінарного стягнення були враховані пояснення ОСОБА_1В від 12 жовтня 2018 року та інші обставини, які впливають на застосування дисциплінарного стягнення, передбачені ст.149 КЗпП України, отже, наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року відповідає порядку застосування дисциплінарного стягнення передбаченого статтями 147-149 КЗпП України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати (а.с.19) слід віднести на позивачку по справі.

Керуючись ст.ст.4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» (місцезнаходження : Донецька область, м.Костянтинівка, пр.Ломоносова, 101; ) про скасування наказу про дисциплінарне стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 14 березня 2019 року.

Суддя