Справа № 766/5623/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Красновському В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя ососба без самостійних вимог ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним посилаючись на ту обставину, що 27.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 94-07/Ф, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 207900,00 доларів США строком до 26.09.2017 року зі сплатою 13% процентів річних за користування кредитними коштами. 11.08.2009 року підписано Додатковий договір №8 до Кредитного договору №94-07/Ф від 27.09.2007 року, яким підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 20% річних та продовжено строк повернення кредитних коштів до 26.09.2027 року. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» 18.05.2010 року було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк». Відповідно до преамбули нової редакції Статуту позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» був вимушений звернутися до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 04.03.2011 року судом постановлено по справі рішення, яким позовні вимоги банку задоволено. На стадії примусового виконання рішення суду ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_2 26.05.2014 року уклали Мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка була визнана ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.09.2014 року у справі №2-51/11. Відповідач свої зобов'язання за мировою угодою не виконує, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 26.05.2014 року становить 1733927,05 гривень. Враховуючи те, що відповідач порушив умови мирової угоди, не перерахував кошти у строк, передбачений мировою угодою, таким чином порушив зобов'язання. У звязку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить спонукати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, укладеної між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_2 та визнаної ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.09.2014 року у справі № 2-51/11, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором №94-07/Ф від 27.09.2007 року станом на 26.05.2014 року становить 1733927,05 гривень.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, згідно якої вбачається, що 19.03.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_3 укладено договір №8800 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого ОСОБА_5 відступив право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №94-07/Ф від 27.09.2007 року та №332-Ф/SMEi від 31.07.2008 року. Проте, будь-яких заяв про залишення позову без розгляду, відмови від позову до суду не надходило, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що 19.03.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_3 укладено договір №8800 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого ОСОБА_5 відступив право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №94-07/Ф від 27.09.2007 року та №332-Ф/SMEi від 31.07.2008 року, відповідно ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не має права вимоги за вказаним кредитним договором.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 94-07/Ф, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 207900,00 доларів США строком до 26.09.2017 року зі сплатою 13% процентів річних за користування кредитними коштами. 11.08.2009 року підписано Додатковий договір №8 до Кредитного договору №94-07/Ф від 27.09.2007 року, яким підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 20% річних та продовжено строк повернення кредитних коштів до 26.09.2027 року.

На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» 18.05.2010 року було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк». Відповідно до преамбули нової редакції Статуту позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 04.03.2011 року судом постановлено по справі рішення, яким позовні вимоги банку задоволено. На стадії примусового виконання рішення суду ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_2 26.05.2014 року уклали мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка була визнана ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.09.2014 року у справі №2-51/11. У звязку з ти, що відповідач свої зобов'язання за мировою угодою не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 26.05.2014 року в сумі 1733927,05 гривень, позивач вважав за доцільне спонукати відповідача до виконання мирової угоди, шляхом стягнення заборгованості.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Договором №8800 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеним 19.03.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4 відступив право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №94-07/Ф від 27.09.2007 року та №332-Ф/SMEi від 31.07.2008 року.

На підтвердження виконання умов договору відступлення прав вимоги, позивачем було надано витяг з Реєстру договорів, прав вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, у якому була зазначена інформація про відповідача, а саме його номер кредитного договору 94/07-Ф від 27.09.2007 року та загальна сума заборгованості у розмірі 4125278,64 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до п. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким доказом можна вважати повідомлення первісного кредитора про здійснену уступку вимоги. Отже, якщо інше не встановлено договором або законом, відступлення права вимоги є двостороннім правочином, в якому сторонами є первісний кредитор і новий кредитор. У цьому випадку боржник не є стороною у цьому правочині, а лише наділений правом не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України) та правом висувати проти вимоги кредитора заперечення (ст. 518 ЦК України).

Обов'язковою умовою для виконання боржником зобов'язання на користь нового кредитора є повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні. Таким чином, ризик настання несприятливих наслідків не для боржника, а для кредиторів, настає у разі невиконання ними обов'язку щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги боргу. Ці несприятливі наслідки можуть виявлятися у: невиконанні боржником зобов'язання жодному з кредиторів; виконанні боржником зобов'язання первісному кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Проте, станом на цей час, жодного доказу щодо повідомлення боржника про перехід до нового кредитора прав у зобов'язанні за кредитним договором позивачем до суду не надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позові, як на підставу для його задоволення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з тих підстав, що позивач на момент розгляду справи не має права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Судові витрати пов'язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача у відповідності до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.516, 517, 518 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан