У Х В А Л А

14 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 668/9978/15-ц

Провадження № 14-124цс19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н.П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року у складі судді Гаврилова Д. В. та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року у складі колегії суддів Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - кафе швидкого харчування, що розташоване по АДРЕСА_1 шляхом його реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Позивач посилався на те, що 19 липня 2007 року між Акціонерним комерційний банком «Імексбанк» (далі - АКБ «Імексбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7.) було укладено іпотечний договір, предметом якого є вищезазначене майно. Договір було укладено на забезпечення виконання ФОП ОСОБА_7 зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії від 19 липня 2007 року, за яким він отримав кредит у розмірі 250 тис. доларів США на строк до 18 липня 2011 року.

ОСОБА_3, набувши право власності на предмет іпотеки за договором купівлі-продажу від 09 січня 2015 року, разом із цим набув статус іпотекодавця та має всі права і несе всі обов'язки за іпотечним договором від 19 липня 2007 року. Зважаючи на те, що зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконано, ПАТ «Імексбанк» вважало, що у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суди розглядали справу неодноразово.

Останнім рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Імексбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право задовольнити свої вимоги незалежно від строків виконання основного зобов'язання банк відповідно до пункту 5.2 іпотечного договору набув ще у червні 2010 року, коли направив позичальнику вимогу про погашення простроченої заборгованості. У подальшому банк звернувся з відповідними вимогами до суду. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14 вересня 2010 року позов задоволено, стягнуто заборгованість та підтверджено факт порушення кредитних зобов'язань ФОП ОСОБА_7

Тобто на час закінчення строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором - 18 липня 2011 року позивач знав про порушення умов кредитного договору зі сторони ФОП ОСОБА_8, мав рішення суду про стягнення заборгованості та мав право задовольнити свої вимоги, звернувши стягнення на предмет іпотеки. Доказів на підтвердження того, що до звернення до суду з позовом 18 серпня 2015 року позивач вживав заходів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суду не надано, а тому суд застосував наслідки пропуску строку позовної давності, про що заявила ОСОБА_5

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Імексбанк» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, позов ПАТ «Імексбанк» задоволено частково.

У рахунок погашення кредитної заборгованості ФОП ОСОБА_7 у розмірі 221 тис. 079 доларів США, з яких: 202 тис. 777 доларів США 76 центів - заборгованість за кредитом, 18 тис. 301 долар США 24 центи - відсотки за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме кафе швидкого харчування по АДРЕСА_1, загальною площею 682,1 кв. м, у межах вартості предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час продажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову ПАТ «Імексбанк», суд апеляційної інстанції виходив із того, що кредитор не мав можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд поза межами ліквідаційної процедури, оскільки така можливість виникла з часу набуття чинності постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16 вересня 2014 року, якою визнані недійсними біржові торги від 10 жовтня 2013 року. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся у серпні 2015 року, у межах строку позовної давності, перебіг якого починається з вересня 2014 року. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14 вересня 2010 року стягнуто з боржника заборгованість у визначеному позивачем розмірі, яка складається з 202 тис. 777 доларів США 76 центів заборгованості за тілом кредиту та нарахованих на час настання строку дострокового повернення боргу у розмірі 18 тис. 301 долар США 24 центи відсотків та пені у розмірі 21 тис. 224 грн 29 коп. Вказане судове рішення звернуто до примусового виконання, однак не виконано.

Оскільки права та інтереси кредитора після завершення строку кредитування забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання кредитного зобов'язання, то решта заборгованості по нарахованим відсоткам, визначеним після настання кінцевого строку кредитування до 24 липня 2015 року, стягненню не підлягає. При цьому зміна власника заставного майна не припиняє іпотеку.

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, або скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України спори щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, вирішуються господарськими судами. Оскільки ОСОБА_7 було укладено договір із ПАТ «Імексбанк» саме як фізичною особою-підприємцем, то і спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 20 лютого 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

ВеликаПалата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною тринадцятою вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 401 - 404, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 24 квітня 2019 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.

3. Надіслати копію цієї ухвали учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко