Справа № 297/1505/19
22 листопада 2019 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О.О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 200 гривень щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.
Позов позивачем мотивований тим, що вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі, за час якого в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 регулярно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, крім того, матеріальна допомога, яку надавав останній є недостатньою для матеріального забезпечення дитини. Разом з тим, їх спільний син ОСОБА_3 має сердечне захворювання, а вона має намір провести медичне обстеження сина за межами території України. 08 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 скасував свою нотаріальну згоду для виїзду дитини за кордон, після чого вона неодноразово зверталася до відповідача надати таку однак останній відмовляється надати таку згоду. Вона має намір забезпечити дитині відпочинок за кордоном, для покращення здоров`я дитини, фізичного та духовного розвитку. А тому просить суд стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 200 гривень щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття та надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 30).
Відповідач ОСОБА_2 , який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов від нього не надходило (а. с. 22-23, 30, 31).
Так, згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як встановлено з матеріалів справи, сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 листопада 2008 року (а.с. 8).
Як стверджує позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітнього ОСОБА_3 не надає достатньої матеріальної допомоги для матеріального забезпечення дитини.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 липня 2019 року 2 118 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 059, 00 гривень.
Враховуючи обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Крім того, частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 313 ЦК України, - фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я. У статті 10 Конвенції про права дитини визначено право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
В пункті 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому зебезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,дозвіл на його виїзд за кордон в супроводі матері не надає (а.с.13), останній хворіє (а.с. 9), мати дитини ОСОБА_1 має намір провести медичне обстеження дитини за кордоном, крім того, з метою відпочинку, оздоровлення, фізичного, духовного та морального розвитку дитини, суд вважає, надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задовленню.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.
Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 141, 150, 155, 180-182, 184 СК України,ст. 313 ЦК України, п. 3, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 206, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень щомісяця, починаючи з 24 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , за кордон до Республіки Угорщини, Сполучених Штатів Америки, Канади, Австралії, Сполучене Королівство Великої Британії, Англії та членів-країн Європейського союзу, а також до Чорногорії, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 4 (чотири) роки
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу небуло подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.