ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1989/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину та повнолітнього сина за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину та повнолітнього сина.

ОСОБА_1 зазначила, що 16 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на утримання яких з ОСОБА_2 стягуються аліменти за судовим рішенням. Після досягнення 9 ІНФОРМАЦІЯ_3 року сином ОСОБА_3 повноліття він продовжує навчання до 30 вересня 2020 року. Відповідач отримує пенсію та має постійний дохід, однак, із 2019 року розмір аліментів, які стягуються з нього, зменшився.

За таких обставин ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_4 в розмірі ј частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 1 червня 2019 року та до 30 вересня 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року позов задоволено.

Розмір аліментів, які стягуються за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , змінено з ⅓ на ј частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання у Державній Східноєвропейській Вищій Школі в Перемишлі, починаючи з 4 червня 2019 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Визначено, що утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 звернено до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Суд керувався тим, що матеріальний стан ОСОБА_1 погіршився, а потреби дочки ОСОБА_4 у належному забезпеченні зросли, тому розмір присуджених з ОСОБА_2 аліментів на дитину має бути збільшено. Разом із тим, з відповідача на користь сина ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на період навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю, має незадовільний стан здоров`я та витрачає значні кошти на лікування, крім того він несе витрати на оренду житла, а пенсія є єдиним джерелом його доходу. В свою чергу, повнолітній син ОСОБА_3 навчається безкоштовно, забезпечений житлом та одягом, отримує стипендію. Позивачка не довела погіршення свого матеріального стану, внаслідок чого підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Суд не врахував матеріальне та сімейне становище сторін, не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. До того ж, ОСОБА_2 як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, однак, суд поклав на нього ці судові витрати.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI)), який підлягав застосуванню, неправильно витлумачив норми ст. 192 СК України та не дотримався приписів ст.ст. 81, 141 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 липня 2008 року розірваний. Від цього шлюбу сторони мають двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - які проживають разом із позивачкою.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 в розмірі ⅓ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2016 року та до повноліття дітей.

З 2016 року ОСОБА_3 навчається у Державній Східноєвропейській Вищій Школі в Перемишлі. Плановий термін закінчення навчання 30 вересня 2020 року.

Після досягнення ІНФОРМАЦІЯ_1 сином ОСОБА_3 повноліття сторони не зверталися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на малолітню дочку ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ⅙ частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 серпня 2017 року та до досягнення сином двадцяти трьох років. Визначено, що утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.

З 16 листопада 2017 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, хворіє, неодноразово лікувався у медичних закладах. Відповідач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 1 жовтня 2018 року до 30 вересня 2019 року склав 74 379 грн 72 коп.

Застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із положень ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Після досягнення сином ОСОБА_3 повноліття сторони не зверталися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на малолітню дочку ОСОБА_4 , тому за рішенням суду від 18 жовтня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на дитину в розмірі ⅙ частини заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, за рішенням суду від 25 вересня 2017 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 у такому ж розмірі.

Матеріали не містять достатніх та об`єктивних доказів про те, що від часу присудження з ОСОБА_2 аліментів майновий стан позивачки погіршився. Крім того, обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує позов, існували на час ухвалення вказаних судових рішень і були враховані судами при визначенні розміру аліментів.

Оскільки ОСОБА_1 не довела підстав для збільшення розміру аліментів, то її позов не може бути задоволений.

Щодо вирішення судом питання про розподіл судових витрат

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 16, 19, 20).

Отже, відповідно до Закону №3674-VI ОСОБА_2 користується пільгами щодо сплати судового збору, тому суд безпідставно присудив з нього на користь держави судовий збір.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, не давши належної оцінки зібраним доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, у зв`язку з чим, ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.М. Костенко

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50