ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про виділення частки в сумісній власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому та відповідачу на праві спільної власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташовано дане домоволодіння.

На зазначеній ділянці в 2009 році вони з відповідачем самочинно збудували прибудову житлову А2-1 загальною площею 53,9 м2, житловою 25,5 м2, прибудову літ. а2-1 загальною площею 9,3 м2, тамбур літ. а3-1 загальною площею 3,1 м2, літню кухню літ. б1, сарай літ.Ж.

Після завершення будівництва Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 вересня 2011 року був виготовлений технічний паспорт, в якому було зазначено, що об`єкти: прибудова житлова А2-1 загальною площею 53,9 м2, житловою 25,5 м2, прибудова літ. а2-1 загальною площею 9,3 м2, тамбур літ. а3-1 загальною площею 3,1 м2, літня кухня літ, б1, сарай літ. Ж підлягають прийняттю в експлуатацію та узаконенню.

22 вересня 2011 року було отримано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації, згідно якої об`єкт вважається закінчений будівництвом та готовий до експлуатації.

Після введення в експлуатацію постало питання про узаконення цих приміщень (визнання права власності) та виділення часток кожного, однак на його неодноразові прохання зробити це, відповідач ухилялась, що є перешкодою в реєстрації його права власності.

За таких обставин позивач просив суд визнати право власності та поділити домоволодіння АДРЕСА_1 між відповідачами.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року поділено домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі між власниками і виділено ОСОБА_1 у власність АДРЕСА_3 , загальною площею 44,9 кв.м, яка складається з Тамбуру літ.2-І площа 3,1, кухня літ 2-1 площа 9,3 кв м, прихожа літ 2-2 площа 6,8, ванна літ 2-3 площа 5,1, житлова кімната літ 2-4 площа 11,5, житлова кімната літ 2-5 площа 9,1, кухня літня літ Б площа 22,2, кухня літня літ б площа 5,4, кухня літня б1 площа 5,5; а ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_2 загальною площею 70,2 кв м, яке складається з Коридору літ1-1 площа 11,3 , Кухні літ 1-2 площа 12,2, житлова кімната літ 1-3 площа 19, житлова кімната літ 1-4, площа 22,8, ванна літ 1-5 площа 3,1, туалету літ 1-6 площа, 1,8 сарай літ Ж площа 8,5 та підвал Ж площа 8,5.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме А-1 кв. АДРЕСА_2 загальною площею 70,2 кв м, яке складається з Коридору літ1-1 площа 11,3 , Кухні літ 1-2 площа 12,2, житлова кімната літ 1-3 площа 19, житлова кімната літ 1-4, площа 22,8, ванна літ 1-5 площа 3,1, туалету літ 1-6 площа, 1,8 сарай літ Ж площа 8,5 та підвал Ж площа 8,5

Визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме А-1 АДРЕСА_4 загальною площею 44,9 кв.м, яка складається з Тамбуру літ.2-І площа 3,1, кухня літ 2-1 площа 9,3 кв м, прихожа літ 2-2 площа 6,8, ванна літ 2-3 площа 5,1, житлова кімната літ 2-4 площа 11,5, житлова кімната літ 2-5 площа 9,1, кухня літня літ Б площа 22,2, кухня літня літ б площа 5,4, кухня літня б1 площа 5,5.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що будівельно-технічна експертиза на предмет визначення можливих варіантів розподілу домоволодіння не проводилась, тому технічна можливість виділення приміщень не встановлена.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року було залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі в якості правонаступників позивача - ОСОБА_2 .

Правонаступники позивача проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , за життя, належало, а відповідачу належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) домоволодіння по АДРЕСА_1 та на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, на якій розташовано дане домоволодіння.

На зазначеній ділянці в 2009 році самочинно збудовано прибудову житлову А2-1 загальною площею 53,9 м2, житловою 25,5 м2, прибудову літ. а2-1 загальною площею 9,3 м2, тамбур літ. а3-1 загальною площею 3,1 м2, літню кухню літ. б1, сарай літ. Ж.

Після завершення будівництва Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 вересня 2011 року був виготовлений технічний паспорт, в якому було зазначено, що об`єкти: прибудова житлова А2-1 загальною площею 53,9 м2, житловою 25,5 м2, прибудова літ.а2-1 загальною площею 9,3 м2, тамбур літ. а3-1 загальною площею 3,1 м2, літня кухня літ. б1, сарай літ. Ж підлягають прийняттю в експлуатацію та узаконенню.

22 вересня 2011 року була отримана декларація про готовність об`єкту до експлуатації, згідно якої об`єкт вважається закінчений будівництвом та готовий до експлуатації.

Після введення в експлуатацію постало питання про узаконення цих приміщень (визнання права власності) та виділення часток кожного з них, однак на неодноразові прохання позивача зробити це, відповідач ухилялася.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що будівельні норми при будівництві не були порушені та немає претензій з боку третіх осіб.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Разом з тим, будівельно-технічна експертиза на предмет визначення можливих варіантів розподілу домоволодіння не проводилась, а підтвердження технічної можливості виділення приміщень відповідно до часток співвласників, в порядку, запропонованому ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про виділення частки в сумісній власності та визнання права власності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова