Справа № 202/5272/18
Провадження №2/202/423/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Кишковар Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою.

Вказала що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2018 року, спільного господарства не ведуть, відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання, оскільки з моменту припинення їх шлюбних відносин, не виділяє на матеріальне забезпечення сина коштів, участі у його вихованні не приймає. Подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання їх малолітнього сина.

Позивачка в судове засідання не зявилась. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.01.2019 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання сина .

Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 21.01.2019 року просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 217, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 158803.

У зазначеному шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-КИ № 001346, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки з травня 2018 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Сторони по справі проживають окремо. Відповідно до ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню, та з відповідачаОСОБА_2 слід стягнути аліменти у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 24, 110-115,180-183,191 СК України, ст.ст. 141, 200, 206, 263-265, 430 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (49087, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49087 АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2)про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (49087, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (49087 АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2), зареєстрований 27 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 217, які мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвати.

Шлюбне прізвище позивачці залишити - "Лисенко"

Стягнути з ОСОБА_2 (49087 АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (49087, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягувати з ОСОБА_2 (49087 АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1 (49087, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1), аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, урозмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (49087 АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Кухтін