11.03.2019 Справа № 363/3056/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобовязань по сплаті коштів за наданий кредит, а тому порушує питання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 109 557 грн. 06 коп. та судових витрат в розмірі 1 762 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Просив розглядати справу, як малозначну в спрощеному проваджені.

Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився, ні заперечень, ні відзив на позовну заяву не подав.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в спрощеному проваджені.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, 13 березня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву-анкету б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку.

При цьому ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (далі-Умовами), підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача.

Згідно п. 2.1.1.2.3. Умов, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до вимог п. 2.1.1.2.4. Умов, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до вимог п. 2.1.1.5.5. Умов, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальник клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідач взяті на себе зобовязання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком

Згідно ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо не виконав його у строк встановлений договором.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, однак позивачем не доведено ту обставину, що відповідачем підписані Умови та Правила надання банківських послуг, як невід'ємну частину анкети-заяви (укладеного договору).

Таким чином розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів умовами кредитного договору не врегульовано.

Так, позивачем в суді обставини необхідні для стягнення процентів за користування кредитним договором не доведені.

Розмір процентів, визначений в розрахунках, у різні періоди нарахувань заборгованості, на умовах укладеного договору не ґрунтується, належними, допустимими й достатніми доказами в суді не підтверджено, а відтак судом до уваги не береться.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог і обставин, які доводились позивачем в суді, підстав для стягнення заборгованості за необґрунтовано нарахованими процентами суд не вбачає.

Виходячи з меж судового розгляду та принципу змагальності, самостійно здійснювати розрахунок відсотків за користування кошами згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ) суд не вправі.

Розмір суми нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 93 161 грн. 17 коп., коли заборгованість за кредитом складає лише 6 802 грн. 70 коп. не обґрунтовано та матеріалами справи не доведено.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить достатньої інформації, необхідної для перевірки достовірності і правильності відомостей зазначених у ньому та умовам укладеного договору не відповідає.

Суд не вбачає підстав для стягнення суми (заборгованості по процентам за користування кредитом), яка в тринадцять разів перевищує розмір самого кредиту. Дана сума є не обґрунтованою, не доведеною, явно завищеною, що не відповідає умовам договору і закону.

Таким чином позов в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 93 161 грн. 17 коп. є недоведеними, необґрунтованими на основі доказів не підтвердженим, а тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

В іншій частині позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення з ОСОБА_2 суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, зокрема: суми заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 31 травня 2018 року та складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 6 802 грн. 70 коп.;

- заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 900 грн.

- штрафу в розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 5 193 грн. 19 коп. (процента складова),

що в загальному розмірі становить 16 395 грн. 89 коп. та сумнівів у суду не викликає та в повній мірі буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 березня 2013 року в розмірі 16 395 грн. 89 коп., а також судовий збір в розмірі 1 762 грн., а всього 18 157 (вісімнадцять тисяч сто пятдесят сім) грн. 89 (тридцять шість) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: АТ КБ «Приват Банк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в Київській області, Вишгородському районі, смт. Димер вул. Свердлова, 39, паспорт серії СМ № 599136 виданий 14 січня 2004 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП-).

Суддя