КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2593/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2018 року (суддя Макаренко І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, ОСОБА_2, третя особа: Державна інспекція навчальних закладів України про визнання дій неправомірними, незаконним рішення та скасування наказу про відрахування з вищого навчального закладу та поновлення на навчанні,

встановила:

у серпні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати неправомірними дії першого проректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_2 щодо прийняття ним рішення, оформленого наказом від 24 червня 2016р. №1934/л-1, про її відрахування; визнати незаконним рішення про її відрахування та скасувати наказ Національного медичного університету імені О.О.Богомольця від 24 червня 2016р. №1934/л-1; поновити її на навчанні студенткою 3-го курсу 6-го семестру 2017/2018 навчального року медичного факультету №3 денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О.Богомольця на умовах, визначених договором №2013/П-1-1039 від 19 серпня 2013р., та стягнути з відповідачів судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 19 серпня 2013р. уклала з НМУ ім. О.О. Богомольця договір №2013/П-1-1039, за яким університет зобов'язався провести до 25 серпня 2013р. на конкурсних умовах (на місце понад план державного замовлення у межах ліцензованого обсягу) зарахування її студенткою 1-го курсу 1-го семестру медичного факультету та навчати її за рахунок власних коштів за спеціальністю «Педіатрія» згідно з навчальним планом і відповідною програмою на рівні державних стандартів освіти.

Наказом НМУ ім. О.О. Богомольця від 24 червня 2016р. №1934/л-1 за підписом першого проректора з науково-педагогічної роботи, професора ОСОБА_2 її, студентку 3-го курсу 6-го семестру 3309-ї групи 2015/2016 навчального року медичного факультету №3 денної форми навчання, було відраховано з університету у зв'язку з невиконанням вимог навчального плану (у тому числі індивідуального) та графіку навчального процесу.

Позивач вважала вказаний наказ незаконним, таким, що порушує її конституційне право на освіту, оскільки ґрунтується на недостовірних відомостях про хід її навчання та

результати оцінки знань, винесений за відсутності підстав і без дотримання порядку (процедури) відрахування її з університету, а також внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, пов'язаних з прийняттям цього рішення.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2018 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії першого проректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_2 щодо прийняття ним рішення, оформленого наказом від 24 червня 2016р. №1934/л-1, про відрахування ОСОБА_4, визнано незаконним наказ Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 24 червня 2016р. №1934/л-1 про відрахування ОСОБА_4, поновлено ОСОБА_4 на навчанні студенткою 3-го курсу 6-го семестру навчального року медичного факультету №3 денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О.Богомольця на умовах, визначених договором №2013/П-1-1039 від 19 серпня 2013р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рівних частках судовий збір у розмірі 640грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрити, а в задоволенні позовних вимог до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відмовити.

Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд неправомірно розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявності заперечень відповідачів проти такого розгляду, а у порушення п. 1 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, в рішенні суду не надано оцінки доказам, які надав відповідач.

Крім того, представник відповідача вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_2, як працівника НМУ ім. О.О. Богомольця, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження в цій частині підлягає закриттю.

Також представник відповідача посилається на неправильне застосування норм матеріального права - ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» та Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996р. №245, помилкове застосування норм Тимчасового положення про організацію навчального процесу в кредитно-модульній системі підготовки фахівців, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 23 січня 2004р. №48, оскільки наказом від 14 квітня 2015р. в НМУ ім. О.О. Богомольця було затверджено Положення про організацію навчального процесу в НМУ ім. О.О. Богомольця за європейською кредитно-трансферною системою.

Представник відповідача звертає увагу, що позивач не склала шість завершених навчальних дисциплін - патологічна фізіологія - ПМК2, фармакологія - ПМК2, патологічна анатомія - ПМК2, пропедевтика внутрішньої медицини - ПМК2, пропедевтика педіатрії - ПМК2, ПМК3, елективний курс «Побічна дія ліків», її було відраховано не за «академічну неуспішність», а «у зв'язку з невиконанням вимог навчального плану, графіку навчального процесу та індивідуального навчального плану», про що прямо зазначено в наказі №1934/л-1.

Також представник відповідача зазначає, що судом неправомірно застосовано п. 2 Наказу НМУ ім. О.О. Богомольця від 11 квітня 2016р. №255 «Про ліквідацію академічної заборгованості студентів Університету в весняно-літньому семестрі 2015/2016 н.р.» в редакції, яка втратила чинність відповідно до наказу від 26 квітня 2016р. №270, та згідно якого позивач не мала права на ліквідацію академічної заборгованості в канікулярний період.

З приводу дати та номеру наказу про відрахування позивача, представник відповідача стверджує, що текст наказу за № 765, роздрукований з АСУ (електронний деканат), на який також посилається позивач, не містить номеру і дати реєстрації, не підписаний, тому не має

юридичної сили, був виданий помилково працівниками деканату на вимогу позивача. Натомість документ за номером 915 АСУ (електронний деканат) має номер реєстрації 1934/л-1, дату від 24 червня 2016р. і є наказом про відрахування ОСОБА_4, до нього не вносилися жодні зміни, він повторно не підписувався, однак містив редакційні уточнення, що не впливали на його суть.

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.184, 200, 214, 233 т.2), у судове засідання свого представника не направив, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які просили рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 19 серпня 2013р. між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця (далі Університет) та ОСОБА_4 був укладений договір № 2013/П-1-1039, за умовами якого Університет зобов'язався провести зарахування на конкурсних умовах згідно правил прийому до НМУ в 2013 році ОСОБА_4 на місце понад план державного замовлення у межах ліцензованого обсягу і навчати за рахунок її коштів на медичному факультеті за спеціальністю «педіатрія».

Пунктом 2.1.6. договору сторони погодили, що Університет має право відрахувати студента у випадках: а) невиконання навчального плану; б) пропуску занять без поважних причин; в) невиконання умов договору; г) за власним бажанням; д) за станом здоров'я, при виникненні медичних протипоказань до навчання за відповідною спеціальністю; е) інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Наказом Національного медичного університету, підписаного першим проректором з науково-педагогічної роботи професором ОСОБА_2, № 1934/л-1 від 24 червня 2016 року ОСОБА_4 відраховано з Університету у зв'язку з невиконанням вимог навчального плану, графіку навчального процесу та індивідуального навчального плану з 24 червня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неправомірно була позбавлена можливості на відпрацювання пропущених занять, перескладання АМК і заліків під час студентських канікул; надані академічні довідки свідчать про відсутність у ОСОБА_4 незадовільних оцінок із дисциплін 6 семестрового контролю; наказ зареєстрований за датою, яка передувала завершенню процедури погодження та підписання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу;4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.

Особа, відрахована з закладу вищої освіти до завершення навчання за освітньою програмою, отримує академічну довідку, що містить інформацію про результати навчання, назви дисциплін, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС. Зразок академічної довідки встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення

студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 7 серпня 1996 р. за N 427/1452 (далі Положення), студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: - за власним бажанням; - у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; - за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; - за академічну неуспішність; - за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

З преамбули наказу № 1934/л-1 від 24 червня 2016 року вбачається, що станом на 24 червня 2016 року ОСОБА_4 мала академічну заборгованість з дисциплін: патологічна фізіологія (ПМК2 - не склала), фармакологія (ПМК2-не допущена), патологічна анатомія (ПМК2 - не склала), пропедевтика внутрішньої медицини (ПМК2 - не складала), пропедевтика педіатрії (ПМК2 - не допущена, ПМК3 - не допущена), елективний курс «Побічна дія ліків» - не склала.

Відповідно до наказу Університету № 225 від 11 квітня 2016 року, до якого були внесені зміни наказом № 270 від 26 квітня 2016 року, студенти, які одержали до завершення семестру більше двох незадовільних оцінок з дисциплін семестрового контролю (викладення яких завершується у цьому семестрі, або перехідних дисциплін - складових Державної атестації), відраховуються з Університету; таким студентам не надається право ліквідації академічної заборгованості в канікулярний період. Студенти, які не з'явилися на ПМК, іспити без поважних причин, вважаються такими, що одержали незадовільну оцінку.

Сторони не заперечували, що 6 семестр медичного факультету № 3, де навчалася позивач, закінчувався 24 червня 2016 року, а завершальними дисциплінами були: патоморфологія, патофізіологія, фармакологія, гігієна та екологія, радіологія, пропедевтика внутрішньої медицини, пропедевтика педіатрії, загальна хірургія, сестринська практика.

Отже, всі дисципліни, які зазначені у преамбулі наказу № 1934/л-1 від 24 червня 2016 року, були завершальними у 6 семестрі, що підтвердила позивач під час апеляційного розгляду, тому при наявності більше двох незадовільних оцінок з вказаних предметів станом на 24 червня 2016 року, студенту не надавалося право ліквідації академічної заборгованості у канікулярний період, а відтак заборгованість повинна була бути ліквідована до 24 червня 2016 року.

З виданих позивачу академічних довідок від 1 липня 2016 року та від 6 жовтня 2016 року вбачається, що з дисциплін патоморфологія (патологічна анатомія у наказі), патофізіологія, фармакологія, пропедевтика педіатрі, пропедевтика внутрішньої медицини, ЕК «Побічна дія ліків» оцінки зазначені не були, що свідчить, як зазначено у інформаційному пакеті Європейської кредитно-трансферної системи, про не зарахування одного або декількох модулів з дисципліни чи підсумкового модульного контролю.

Висновок суду першої інстанції, що саме внесення до академічної довідки вищезазначених предметів свідчить про відсутність у ОСОБА_4 незадовільних оцінок із дисциплін 6 семестрового контролю, колегія суддів вважає безпідставним, так як результати навчання зазначені не у графах 4-6, а у графах 7-8 довідок, де у рядках 30-32 та 34-35, і 38 стоять прочерки.

Та обставина, що відповідно до п. 26 Положення, до академічної довідки не вносяться предмети, з яких студент одержав незадовільні оцінки, а Університет вніс вищезазначені предмети до академічних довідок, виданих позивачу, не є беззаперечним фактом відсутності незадовільних оцінок із вказаних дисциплін у позивача, так як у довідках не зазначені задовільні оцінки з цих предметів, а з наданих відповідачем суду першої інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_4 на кінець 6 семестру підсумковий модульний контроль (ПМК) з вказаних дисциплін не здала, що вона не заперечувала під час апеляційного розгляду.

Твердження позивача про те, що Університетом їй чинилися перешкоди для ліквідації заборгованості, а 23 червня та 24 червня 2016 року вона не була включена до відомостей для

перездачі ПМК по вищезазначених предметах, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Згідно відомості про складання заліку по дисципліні «Побічна дія ліків» від 16 червня 2016 року, вказаний залік ОСОБА_4 не склала (с.с.22 т.2).

Згідно відомості про складання ПМК2 з патофізіології від 22 червня 2016р. ОСОБА_4 отримала оцінку «2» (с.с.27 т.2). При цьому ПМК1 за вказаним предметом ОСОБА_4 здала тільки 17 червня 2016 р. (с.с.33 т.2).

Згідно відомості про складання ПМК2 з пропедевтики внутрішньої медицини 15 червня 2016р. ОСОБА_4 не допущена (с.с.37 т.2).

Згідно інформації Університету ПМК2 з патологічної анатомії (патоморфології) 21 червня 2016р. ОСОБА_4 здала на «2», а на перездачу 23 червня 2016р. не з'явилася (с.с.35-36 т.1), що визнала позивач під час апеляційного розгляду.

Згідно відомості складання останнього підсумкового модульного контролю по пропедевтики педіатрії 24 червня 2016р. ОСОБА_4 його не склала (с.с.14, 18, 20 т.2).

При цьому вказані відомості датовані 24 червня 2016 року і до них була включена ОСОБА_4, що спростовує твердження позивача, що Університет позбавив її можливості 23 та 24 червня 2016р. перездати ПМК.

Та обставина, що Університет визнав наявні розбіжності у документації про успішність та перездачу ОСОБА_4 двійок та відпрацювання пропущених занять по дисципліні «фармакологія», не може бути підставою для визнання незаконним відрахуванням позивача з Університету, так як наявність незадовільних оцінок з інших 5 дисциплін семестрового контролю, які не були ліквідовані станом на 24 червня 2016 року, підтверджено належними доказами.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що з наявних матеріалів справи вбачається, що протягом навчання позивач мала значну кількість пропущених занять та отриманих оцінок «2», неодноразово перездавала ПМК, відповідно до академічних довідок жодної оцінки вище «3» нею за весь період навчання отримано не було, що, враховуючи вибрану нею спеціалізацію «педіатрія» та наслідки такого навчання - лікування дітей, є недопустимим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Університет мав правові підстави, передбачені Законом України «Про вищу освіту», для відрахування ОСОБА_4 з Університету за невиконання навчального плану.

Частиною 3 статті 34 Закону України «Про вищу освіту» керівник закладу вищої освіти в межах наданих йому повноважень відраховує з закладу вищої освіти та поновлює на навчання в ньому здобувачів вищої освіти за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, які навчаються (якщо дана особа є членом профспілки), з підстав, установлених цим Законом.

Відповідно до частини статті 40 Закону України «Про вищу освіту» рішення про відрахування студентів з закладу вищої освіти приймаються за погодженням з органом студентського самоврядування (пункт1).

З наданих апеляційному суду документів вбачається, що наказ про відрахування ОСОБА_4 з Університету був погоджений головою студентського парламенту ОСОБА_8 та заступником голови профкому студентів (с.с.212 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд призначив розгляд даної справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Після надходження справи з Верховного суду, суд призначив попередній розгляд у

даній справі на 8 серпня 2018 року.

25 липня 2018 року представник відповідачів направив до суду заяву про відкладення підготовчого судового засідання у зв'язку із зайнятістю у розгляді іншої справи, у підтвердження чого надав суду відповідні документи.

Однак, 8 серпня 2018 року суд клопотання представника відповідачів не розглянув та вирішив перейти до спрощеного провадження без виклику сторін.

При цьому, суд не врахував, що згідно ч. 3 ст. 279 ЦПК України підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Вказане свідчить, що відповідачі не були повідомлені про рішення суду проводити розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Крім того, враховуючи предмет спору, обсяг обставин, які підлягали встановленню, колегія суддів вважає, що розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження був недоцільним, так як це позбавило суд можливості з'ясувати всі фактичних обставин справи та докази, якими вони підтверджуються чи спростовуються.

Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом норм процесуального права, не з'ясування у повному обсязі фактичних обставин справи, є підставою для прийняття апеляційним судом нових доказів, зокрема надання погодження відрахування позивача з Університету відповідно до статей 34 та 40 Закону України «Про вищу освіту».

При цьому, дотримуючись принципу змагальності сторін, апеляційний суд надав можливість позивачу та її представникам надати документи, якими спростовуються надані представником відповідача апеляційному суду нові докази, однак, таких доказів надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачами були дотримані вимоги норм Закону України «Про вищу освіту» про погодження відрахування позивача з Університету з органом студентського самоврядування та органом профспілки, хоча позивачем не надано доказів, що вона була членом студентської профспілки.

Оцінюючи доводи позовної заяви про внесення наказу № 1934/л-1 від 24 червня 2016 року до АСУ «Електронний деканат» не в цей же день, колегія суддів зазначає, що вони знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Разом з цим, вказана обставина, на думку колегії суддів, не може бути підставою для визнання наказу незаконним, а дії ОСОБА_2, пов'язанні з прийняттям наказу про відрахування ОСОБА_4 з Університету, незаконними, так як це буде свідчити про «правовий пуризм» - надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи, переваги форми над змістом.

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання норм ведення діловодства у навчальному закладі та оформлення документів, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення, зокрема наказу про відрахування, лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

Норми, які регулюють оформлення документів, є вторинними в порівнянні з матеріальними нормами, так як вони забезпечують реалізацію матеріальних норм.

Крім того, колегія суддів враховує, що саме тривале оформлення наказу про відрахування ОСОБА_4 з Університету надавало останній можливість 23 та 24 червня 2016 року ліквідувати наявну заборгованість із складання ПМК, так як вона була включена до відповідних відомостей на перездачу, про що зазначалося вище.

Враховуючи, що під час судового розгляду було достовірно встановлено, що станом на 24 червня 2016 року (останній день семестру) ОСОБА_4 мала більше двох незадовільних оцінок з дисциплін семестрового контролю, її відрахування з Університету було правомірним.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги до ОСОБА_2, як працівника НМУ ім. О.О. Богомольця, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження в цій частині підлягає закриттю, колегія суддів вважає безпідставним.

Університет не є ні органом державної влади, ні органом місцевого самоврядування, ні суб'єктом владних повноважень щодо здійснення зарахування, процесу навчання та відрахування студентів з навчання.

Посадова особа університету, яка виконує управлінські функції щодо організації роботи вказаного закладу, перебуває у взаємовідносинах з особами, які проходять навчання, у тому числі і на договірних засадах, не є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, та наведено їх перелік.

З огляду на наведене адміністративним є спір про оскарження дій особи, які вона вчиняє як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій.

Вищий навчальний заклад, який створений та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про вищу освіту», є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу та здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей; посадові особи вищого навчального закладу не є суб'єктами владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України, оскарження їх дій, бездіяльності чи рішень не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, ні НМУ ім. О. О. Богомольця, ні його посадова особа - перший проректор не є суб'єктами владних повноважень у розумінні положень КАС України та не здійснюють функції такого суб'єкта у сфері управлінської діяльності. Водночас спірні відносини не пов'язані також і з прийняттям, проходженням чи звільненням з публічної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2, як посадової особи, яка підписала наказ про відрахування ОСОБА_4 з Університету.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 був оплачений судовий збір у сумі 2880грн, який підлягає стягненню з позивача у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, ОСОБА_2, третя особа: Державна інспекція навчальних закладів України про визнання дій неправомірними, незаконним рішення та скасування наказу про відрахування з вищого навчального закладу та поновлення на навчанні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 2 800грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк